ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/1723/20 пров. № А/857/6205/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю.,
позивача                                                                    ОСОБА_1 ,
представника відповідача                                      Пинянської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року (прийняте у м. Львові суддею Лунь З.І.) в адміністративній справі № 380/1723/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

                                                       В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просила:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ у Львівській області) в призначенні їй пенсії відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII;
- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за віком відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, відповідно до довідок ГУ ПФУ у Львівській області від 31.01.2020 № 5-Ф, № 6-Ф, починаючи з 31.01.2020.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є пенсіонером і отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV). 31.01.2020 вона звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком згідно із Законом № 1058-ІV на пенсію за віком у порядку, передбаченому пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VІІІ). Проте, рішенням № 1 від 07.02.2020 відповідач відмовив їй у призначенні цієї пенсії за віком, у зв`язку з призначенням пенсії за віком первинно відповідно до Закону № 3723.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ у Львівській області, яке вважає рішення суду першої інстанції прийнятим за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки ОСОБА_1 призначалась пенсія згідно зі статтею 37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ), призначити пенсію відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII з урахуванням довідок від 31.01.2020 за №№ 5-Ф та 6-Ф, виданих ГУ ПФУ у Львівській області про складові заробітної плати державного службовця, підстав немає. Тому вважає, що приймаючи оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Львівській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти вимог скаржника заперечила; вважає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду прийняте з дотриманням матеріального та процесуального права; з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, а скаржник у своїй апеляційній скарзі не навів жодних аргументів, які б спростовували правильні висновки суду першої інстанції. 

ГУ ПФУ у Львівській області  подало відповідь на цей відзив, в якому вказало на відсутність підстав для призначення пенсії з тих же підстав, що й в апеляційній скарзі. 

У судовому засіданні позивач, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком згідно із Законом № 1058-ІV.
31.01.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення її із пенсії за віком згідно із Законом № 1058-ІV на пенсію за віком у порядку, передбаченому пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ.
До ціє заяви вона додала: копію паспорта, ідентифікаційний номер, трудову книжку, довідку від 31.01.2020 № 6-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідку від 31.01.2020 № 5-Ф про складові заробітної плати призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).
07.02.2020 ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення № 1, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком у порядку, передбаченому пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, оскільки їй вже було призначено пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Не погодившись із такою відмовою суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обгрунтовував його тим, що позивач має стаж на посаді державної служби понад 20 років та перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців; тому вважав, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, відповідно до довідок ГУ ПФУ у Львівській області від 31.01.2020 № 5-Ф, № 6-Ф, починаючи з 31.01.2020.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Законом № 889-VIII, який набув чинності 01.05.2016, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. 
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 

З наведеного видно, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком з 26.03.2010, яка первинно обчислена за нормами Закону № 3723-ХІІ.
Трудовий стаж позивачки на державній службі становить не менше 20 років, що підтверджується довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 31.01.2020; позивачка досягла віку, визначеного законом та має відповідний страховий стаж; ці обставини відповідач не оспорює.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до пункті 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, відповідно до довідок ГУ ПФУ у Львівській області від 31.01.2020 № 5-Ф, № 6-Ф, починаючи з 31.01.2020, оскільки вона має стаж на посаді державної служби понад 20 років та перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців; досягла віку, визначеного законом та має відповідний страховий стаж.

Таким чином, на час звернення до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця позивач мала необхідний стаж (вислугу років) державного службовця, що підтверджується матеріалами справи, а тому відмова пенсійного органу у переведенні її на пенсію державного службовця є протиправною.

Водночас, позивач звернулася до суду з позовом щодо призначення пенсії, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з метою належного способу захисту порушеного права позивача, яке виразилось у відмові в переведенні на пенсію державного службовця необхідно замінити в резолютивній частині рішення суду першої інстанції слова «призначенні, призначити» на слова «переведенні, перевести». 

Згідно із пунктом четвертим частини першої статті 317 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив цей публічно-правовий спір, проте встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції шляхом зміни його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року в адміністративній справі № 380/1723/20 змінити, замінивши в резолютивній частині рішення суду першої інстанції слова «призначенні, призначити» на слова «переведенні, перевести».

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 19 жовтня 2020 року.