ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8806/20 Справа № 175/1022/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи: Національна поліція України, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на захист та забезпечення особистого немайнового права на життя та безпечне життя і здоров`я довкілля шляхом ліквідації корупційної сфери щодо перерахування субсидії через Ощадбанк,–

ВСТАНОВИЛА:

У березні2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи: Національна поліція України, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на захист та забезпечення особистого немайнового права на життя та безпечне життя і здоров`я довкілля шляхом ліквідації корупційної сфери щодо перерахування субсидії через Ощадбанк.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року закрито провадження по вищезазначеній цивільній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
В своїй апеляційній скарзі,  ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та норм матеріального права. 
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, з наступних підстав.
Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, щопредмет спору віднесено до компетенції адіміністративного суду, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, а тому даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 
Відтак, суд дійшов висновку, що провадження у цивільній справі, зазначеній вище, підлягає закриттю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини 1 статі 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
На підставі пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно- правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору по цій справі є відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на захист та забезпечення особистого немайнового права на життя та безпечне життя і здоров`я довкілля шляхом ліквідації корупційної сфери щодо перерахування субсидії через Ощадбанк.
Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.
При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.
Як вбачається з позову, він не містить вимоги адміністративного характеру до відповідачів. Крім того, як зазначає апелянт, при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи суть спірних правовідносин та їхній суб`єктивний склад, незважаючи на участь у спорі Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи: Національна поліція України, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на захист та забезпечення особистого немайнового права на життя та безпечне життя і здоров`я довкілля шляхом ліквідації корупційної сфери щодо перерахування субсидії через Ощадбанк, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, відповідно до ст. 379 ЦПК України скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року про закриття провадження у справі– скасувати та  направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                В.С. Городнича

Судді:                                                                        О.В. Лаченкова

                                                                               М.Ю. Петешенкова