Ухвала
 
24 листопада 2020 року 
м. Київ
 
справа № 569/22592/18
провадження № 61-17080ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних невиконанням зобов`язання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та відшкодування шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
13 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, до касаційної скарги не додано документ на підтвердження сплати судового збору.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1 762,00 грн.
 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб
 
За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У випадку коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»). 
 
Згідно з частиною шостою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.
 
Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
У постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі № 3-164гс17 зроблено правовий висновок про те, що у разі оскарження судових рішень, ухвалених за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів,якщо сторона незгодна з рішеннями у цілому, судовий збір маєсплачуватися з урахуваннямрезультатів розгляду як первісного, так і зустрічногопозовів, а уразі оскарження судового рішення лишев частині вирішенняодного із позовівсудовий збір маєсплачуватися, виходячи із розміруставки, що підлягаласплаті при поданнівідповідного позову. 
 
У поданій касаційній скарзі заявник оскаржує рішення судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні первісного позову (1 вимога майнового характеру - відшкодування збитків, заподіяних невиконанням зобов`язання) та часткового задоволення зустрічного позову (2 вимоги майнового характеру - стягнення понесених збитків, відшкодування моральної шкоди; 1 вимога немайнового характеру - визнання договору недійсним).
 
Розмір судового збору за подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення у частині результатів розгляду первісного позову складає 1 409,60 грн (1 761,00 грн ? 0,4 ? 200 %), оскільки 1 відсоток ціни позову складає менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Розмір судового збору за подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення у частині результатів розгляду зустрічного позову за вимоги майнового характеру складає 1 409,60 грн (1 761,00 грн ? 0,4 ? 200 %), оскільки 1 відсоток ціни позову складає менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за вимоги немайнового характеру 1 409,60 грн (1 761,00 грн ? 0,4 ? 200 %), разом - 2 819,20 грн.
 
Таким чином розмір судового збору за подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення складає 4 228,80 грн (2 819,20 грн+ 1 409,60 грн).
 
Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору.
 
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У поданій касаційній скарзі заявник як на підставу касаційного оскарження посилається на те, що у постанові Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
 
Верховний Суд зазначає, що ЦПК України не передбачено обов`язкове зазначення в постанові суду апеляційної інстанції постанови Верховного Суду. При цьому не зазначення постанови Верховного Суду чи номера справи не означає, що апеляційний суд розтлумачив і застосував норму права не у спосіб, визначений Верховним Судом.
 
Наведене свідчить про не виконання заявником вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Таким чином, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судового рішення, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 28 грудня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
 
Суддя                                                                                                    О. В. Ступак