ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.007137 пров. № А/857/3830/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Глушка І.В. та Довгої О.І.,
з участю секретаря судового засідання -           Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):
від відповідача –                                         Кожан А.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській обл. на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2020р. про зупинення провадження в справі за позовом Головного управління Держпраці у Львівській обл. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бравіос» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у виді заборони експлуатації обладнання та виконання певних робіт (суддя суду І інстанції: Карп`як О.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 06.02.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 06.02.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду від 06.02.2020р. на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України зупинено провадження у справі № 1.380.2019.007137 за позовом Головного управління /ГУ/ Держпраці у Львівській обл. до Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Бравіос» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у виді заборони експлуатації обладнання та виконання певних робіт, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 1.380.2019.005508 за позовом ТзОВ «Бравіос» до ГУ Держпраці у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування припису № 13/10/067/1014-0892 від 19.09.2019р. (а.с.43-44).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив відповідач ГУ Держпраці у Львівській обл., який в апеляційній скарзі просить ухвалу суду про зупинення провадження скасувати, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного зупинення провадження в справі (а.с.47-52).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в суду не було об`єктивної неможливості розгляду справи по суті, оскільки позивачем надані всі докази по справі, при цьому розгляд справи здійснювався в спрощеному провадженні.
Водночас, виявлені перевіркою порушення створюють реальну загрозу для життя та здоров`я працівників підприємства ТзОВ «Бравіос».

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 16.12.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ГУ Держпраці у Львівській обл. звернувся до суду з позовом, в якому просив застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до відповідача ТзОВ «Бравіос», а саме заборонити експлуатацію посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа (повітрозбірники інв. № б/н – 5 од.обл.) та електрообладнання ЗТП-10/0,4 кВ № 143, виконання робіт електроінструментом та робіт в діючих електроустановках напругою 10/0,4 кВ, виконання робіт, що виконуються на висоті понад 1,3 м ТзОВ «Бравіос» до усунення зазначених у позовній заяві порушень; звернути рішення до негайного виконання (а.с.4-8).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.01.2020р. відкрито провадження в адміністративній справі № 1.380.2019.007137, а також ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).

30.01.2020р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача ТзОВ «Бравіос» про зупинення провадження у справі, яке обґрунтоване наявністю на розгляді суду справи № 1.380.2019.005508 за позовом ТзОВ «Бравіос» до ГУ Держпраці у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування приписів № 13/10/067/1014-0892 від 19.09.2019р. та № 13/10/067/1172-1014 від 07.11.2019р. Вказані приписи були складені за результатами перевірки ГУ Держпраці у Львівській обл. належного відповідачу виробничого об`єкта.
Також судом по справі № 1.380.2019.005508 відповідно до ухвали від 26.11.2019р. вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії спірних приписів та заборони ГУ Держпраці у Львівській обл. вчинення певних дій (а.с.33-40).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження в адміністративній справі, оскільки на розгляді суду перебуває справа № 1.380.2019.005508 за позовом ТзОВ «Бравіос» до ГУ Держпраці у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування приписів № 13/10/067/1014-0892 від 19.09.2019р. та № 13/10/067/1172-1014 від 07.11.2019р.
Оскільки оскаржувані приписи винесені на підставі Акту перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) № 13/10/067/1014 від 19.09.2019р., суд дійшов висновків про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі.

          Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з таких причин.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.
Вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі передбачений ст.236 КАС України.

За правилом п.3 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

          Із змісту наведеної норми слідує, що обов`язок зупинити провадження у справі за розглядуваних обставин виникає в суду лише за наявності обставин, що створюють об`єктивні перешкоди в розгляді справи, створюють неможливість в її розгляді.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, суд також повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду цієї справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в розглядуваній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.

Предметом спору в розглядуваній справі є застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до відповідача ТзОВ «Бравіос», а саме заборони експлуатації посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа (повітрозбірники інв. № б/н – 5 од.обл.) та електрообладнання ЗТП-10/0,4 кВ № 143, виконання робіт електроінструментом та робіт в діючих електроустановках напругою 10/0,4 кВ, виконання робіт, що виконуються на висоті понад 1,3 м ТзОВ «Бравіос» до усунення зазначених у позовній заяві порушень.
При цьому, в основу заявлених вимог позивачем покладені виявлені під час проведення перевірки виробничого об`єкта відповідача умови, за яких подальша експлуатація посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа (повітрозбірники інв. № б/н – 5 од.обл.) та електрообладнання ЗТП-10/0,4 кВ № 143, виконання робіт електроінструментом та робіт в діючих електроустановках напругою 10/0,4 кВ, становлять загрозу здоров`ю та життю працівників ТзОВ «Бравіос».

          Водночас, підстави оскарження ТзОВ «Бравіос» спірних приписів судом не з`ясовані, а копії таких приписів до матеріалів справи не долучені.
          Із змісту долучених до клопотання відповідача процесуальних документів слідує, що вказані приписи винесені за двома різними перевірками – від 19.09.2019р. та 07.11.2019р., хоча у позовній заяві ГУ Держпраці у Львівській обл. вказується лише про перевірку від 19.09.2019р.; також копія акту перевірки від 07.11.2019р. до матеріалів не долучена.

Згідно з ч.7 ст.7 Закону України № 877-V від 05.04.2007р. «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Отже, зазначеними нормами Закону передбачений вичерпний перелік заходів реагування, які застосовуються за рішенням суду, ухваленого за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю), а саме: 1) повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) продукції; 2) повне або часткове зупинення реалізації продукції; 3) повне або часткове зупинення виконання робіт; 4) повне або часткове зупинення надання послуг.
При цьому вищенаведеними нормами передбачено право органу державного нагляду (контролю), у разі необхідності вжиття інших заходів реагування, протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) скласти припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звернутися у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що винесення припису та звернення до суду із позовом щодо повного або часткового припинення виробництва - це два різних засоби реагування органу державного нагляду, які застосовуються окремо.

          Сукупність наведених недоліків вказує про неповноту дослідження судом обставин справи, що свідчить про поспішний характер вирішення заявленого клопотання про зупинення провадження у справі.

          Окрім цього, у заявленому ТзОВ «Бравіос» клопотанні про зупинення провадження у справі не обґрунтовано наявності зв`язку між очікуваним рішенням і предметом спору в адміністративній справі № 1.380.2019.005508, в тому числі не конкретизовано, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи без попереднього вирішення судом справи № 1.380.2019.005508 (тобто, не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду справи № 1.380.2019.005508).
Також судом не наведено достатніх мотивів того, що зібрані докази в справі не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас, можливе (імовірне) встановлення преюдиційних фактів в іншій адміністративній справі не звільняє суд від обов`язку розгляду адміністративної справи по суті в межах заявлених позовних вимог.
При цьому, відповідно до ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Зіставлення змісту наведених суджень із розумінням положень п.3 ч.1 ст.236 КАС України переконує в тому, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження не може залишатися в силі.

          Таким чином, аналіз поданого клопотання про зупинення провадження у справі вказує на те, що останнім не наведено переконливих та вагомих доводів для зупинення провадження у справі, не обґрунтовано об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до часу вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

          Окрім цього, згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
За правилами ст.6 КАС України та ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» норми Конвенції та практика Європейського суду з прав людини, є джерелами права для судів України.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (§ 124 рішення у справі «Kudla v. Poland», § 30 рішення у справі «Vernillo v. France», § 43 рішення у справі «Frydlender v. France» , § 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland», § 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» та ін.).
Не вдаючись до детального аналізу практики ЄСПЛ із питання, що розглядається, слід нагадати про відображений у § 45 Рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) висновок Суду, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків (див. Caillot v. France, № 36932/97, § 27, 4 червня 1999 року).
Отже, тривале зволікання судом з розглядом спору щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у виді заборони експлуатації обладнання та виконання певних робіт, підставами для якого позивачем визначено реальну загрозу для життя та здоров`я працівників підприємства, ставить під загрозу дотримання судом вимог п.1 ст.6 Конвенції.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

          Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню як винесена із порушенням судом норм процесуального права, що призвело до неправильного зупинення провадження у справі, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Оскільки вимоги апелянта сформульовані в інший спосіб, ніж передбачені нормами ст.ст.312, 320 КАС України повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській обл. задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2020р. про зупинення провадження в адміністративній справі № 1.380.2019.007137 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 07.10.2020р.