ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/31721/19                                                         Суддя (судді) першої інстанції: Муранова-Лесів І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 грудня 2020 року                                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                   Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Пилипенко О. Є., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2020 року (місце ухвалення: м. Борисполь Київської області, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 24.07.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до БПП у м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №752997 від 11.07.2019 р., а провадження у справі закрити.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Батальйоном патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує посиланням на безпідставне поновлення строку на звернення до суду з даним позовом.
Апелянт зазначає, що спірну постанову винесено у присутності позивача та надано таку ОСОБА_2 11.07.2019 року, натомість із даним адміністративним позовом останній звернувся лише 15.11.2019 року, тобто із пропуском десятиденного строку.
Крім того, апелянтом зазначено, що подання позивачем скарги на скасування постанови начальнику Управління патрульної поліції у м. Києві не є досудовим врегулюванням спору та жодним чином не перешкоджало позивачу звернутись до суду з даним позовом. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Натомість, 02.12.2020 року від позивача надійшло клопотання, зареєстроване за вх. № 47020 про здійснення розгляду справи за апеляційною скаргою Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за місцем реєстрації його місця проживання.
Суд прийшов до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоводенню, оскільки проведення судового засідання за місцем проживання сторони по справі не передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України.   
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2019 року близько 14:00 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 , в Київській  області, в Бориспільському районі, здійснив невимушену зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», у зв`язку із чим поліцейським роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Гордієнком М.О., на місці вчинення правопорушення винесено постанову серії ДПО18 №752997 від 11.07.2019 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 15.9 «в» ПДР України. 
Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 15.07.2019 року звернувся до начальника управління Патрульної поліції у м. Києві із скаргою про скасування постанови від 11.07.2019 року.
Натомість до суду з адміністративним позовом останній звернувся лише 15.11.2019 року.
Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та визнання причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом поважними, суд першої інстанції аргументував попереднім зверненням позивачем із скаргою в порядку досудового врегулювання спору. Натомість, не надання ОСОБА_1 відповіді на його скаргу обумовило звернення позивачем з даним позовом до суду з порушенням строків встановлених ст. 286 КАС України.
Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку на звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №752997 від 11.07.2019 р., колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Приписами ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відтак, чинним законодавством обмежено строки звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів у зазначеній категорії справ. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Отже, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи та коли розпочався перебіг цього строку.
Аналогічна правова позиція, стосовно обрахунку строків встановлених для звернення до суду за захистом прав у справах про адміністративні правопорушення, висловлена Верховним Судом у постанові від 18.01.2019 року у справі №576/1434/17.
Згідно матеріалів справи, предметом даного позову, заявленого 15 листопада 2019 року, є постанова поліцейським роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Гордієнком М.О., серії ДПО18 №752997 від 11.07.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, спіну постанову складено 11.07.2019 року за участі позивача та того ж дня постанову вручено позивачу, про що у пункті 11 постанови міститься відмітка (а.с. 36).
Відтак, позивачу про порушення його прав спірною постановою стало відомо саме 11.07.2019 року, однак до суду з адміністративним позовом звернувся лише 15.11.2019 року, тобто з пропуском десятиденного строку. 
Щодо доводів позивача з приводу досудового врегулювання спору колегія суддів зазначає наступне. 
Як зазначено судом, особливості оскарження спірної постанови встановлено пунктом 3 частини першої статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою зокрема встановлено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. 
Колегія суддів зазначає, що статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення не встановлено, що у разі відмови вищестоящої посадової особи в задоволенні скарги позивач не має права на звернення до суду.
Поряд із цим, з матеріалів справи вбачається, що скаргу на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесену поліцейським роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області позивачем подано до начальника управління Патрульної поліції у м. Києві, тобто не до вищестоящої посадової особи чи органу. 
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що позивач не скористався правом на оскарження спірної постанови про накладення адміністративного стягнення до вищестоящого органу чи посадової особи. 
Крім того колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що скаргу позивача від 15.07.2019 року, не зважаючи на неналежне звернення, скеровано до належного органу та розглянуто 31.07.2019 року Управлінням патрульної поліції у Київській області (а.с. 4). 
Як вбачається з матеріалів справи, лист прийнятий за результатом розгляду скарги направлявся позивачу за адресою реєстрації його місця проживання 31.07.2019 року ( АДРЕСА_1 ), однак не вручено останньому за закінченням терміну зберігання, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списку згрупованих відправлень, конверту та листа від 31.07.2019 року № Т-247/41/40/2/01-2019 (а.с. 4-7).
Наведені обставини, на переконання колегії суддів свідчать про вжиття відповідачем та його посадовими особами, усіх передбачених законом заходів для дотримання права позивача як на досудове так і на судове оскарження спірної постанови. 
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача була можливість звернутися до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення раніше, ніж 15 листопада 2019 року та відповідно, позивач не був позбавлений можливості звернутися з позовом до суду в межах строку, встановленого статтею 286 КАС України.
Крім того, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на тому, що практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
При цьому, легітимна мета обмеження прав дотримана, права заявника не порушені, оскільки він не навів поважних підстав, які б створювали реально непереборні обставини для вчасного звернення до суду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблено безпідставні висновки, що підстави якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом є поважними.
Відповідно до частин 3, 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Статтею 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено жодних доказів поважності причин такого пропуску, тому заявлений позов підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 308, 311, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови задовольнити частково.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2020 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                       О. Є. Пилипенко	

(Повний текст постанови складено 07.12.2020 р.)