ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

29 жовтня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/1546/18
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1132/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                  головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                  суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.     
                                  секретар: Позняк О.М.    
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, треті особи – Ліквідаційна комісія УМВС України в Чернігівській області, Міністерство внутрішніх справ України, Чернігівська міська рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (суддя Ченцова С.М.), ухвалене о 16 год. 02 хв. у м.Чернігові, повний текст рішення складено 19 жовтня 2018 року,                 
                                 В С Т А Н О В И В:
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо не взяття його на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов як пенсіонера МВС (міліції) протиправною; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області взяти позивача на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Позов мотивовано тим, що згідно з витягом з протоколу №59 засідання житлово-побутової комісії ЧМВ УМВС від 20.06.2008 року взято на квартирний облік по Чернігівському міському відділу з моменту надання документів лейтенанта міліції ОСОБА_1 , слідчого відділу Чернігівського відділу УМВС України в Чернігівській області зі складом сім`ї 1 чоловік. 31 липня 2013 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п.64 «б» (через хворобу). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №571 від 15 грудня 2016 року ОСОБА_1 включено до позачергового списку інвалідів війни та сімей загиблих військовослужбовців за №182, одного, а рішенням №359 від 30 серпня 2017 року змінено склад сім`ї на дві особи (позивач і син). 02 лютого 2018 року позивач звернувся до керівництва Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з заявою щодо взяття його на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. 07 лютого 2018 року отримав відповідь, що він у службово-трудових відносинах з органами Національної поліції не перебував та не перебуває, положення ст.96 Закону України «Про Національну поліцію» на нього не поширюються, правові підстави для постановки на квартирний облік в Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області відсутні. Також повідомлено заявника, що триває процедура ліквідації УМВС України в Чернігівській області, отже ліквідується і квартирний облік вказаної установи. ОСОБА_1 вважає, що йому протиправно було відмовлено у взятті на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки в даному випадку має місце сингулярне правонаступництво між ліквідованими органами внутрішніх справ та новоствореними органами Національної поліції щодо забезпечення гарантій, пільг та компенсацій. 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що за даними відділу квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради від 15.08.2018 року №508 ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернігівської міської ради зі складом сім`ї із двох осіб з 15.12.2016 року за №132 у позачерговому списку інвалідів війни та сімей загиблих військовослужбовців.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що діюче житлове законодавство передбачає можливість одночасного перебування громадянина на квартирному обліку як за місцем роботи, так і в виконавчому органі місцевого самоврядування за місцем проживання. Позивач вважає, що оскільки він є пенсіонером органів внутрішніх справ, то має такі самі житлові права та гарантії, передбачені Законом України «Про Національну поліцію», як і колишні поліцейські, і враховуючи, що Головне управління національної поліції в Чернігівській області має свій квартирний облік, позивач має право перебувати на такому квартирному обліку як пенсіонер ОВС, який потребує поліпшення житлових умов. Окрім того, вказує, що може одночасно перебувати на квартирному обліку Чернігівської міської ради, а також на квартирному обліку Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Відповідно, за доводами ОСОБА_1 , відмова відповідача взяти його на квартирний облік я к особи, що потребує поліпшення житлових умов, є незаконною. Також позивач вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме не застосовано ч.1, ч.4 ст.96, абзац 2 п.15 Прикінцевих та перехідних положень закону України «Про Національну поліцію», ст.37 ЖК УРСР, п.8, п.10 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.
У відзиві на апеляційну скаргу ліквідаційна комісія УМВС України в Чернігівській області просить відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Третя особа вказує, що в 2008 році позивач проходив службу в Чернігівському міському відділі управління МВС України в Чернігівській області, який є окремою юридичною особою, і там був поставлений на квартирний облік як особа, яка потребує поліпшення житлових умов. В подальшому ОСОБА_1 перебував у службових відносинах із Головним управлінням МВС України в Київській області та в 2013 році був звільнений зі служби через хворобу. Отже, отримавши переведення на службу до іншої установи, позивач мав подати рапорт про постановку його на квартирний облік за новим місцем проходження служби, але такі дії ймовірно не вчинив. Ліквідаційна комісія УМВС України в Чернігівській області звертає увагу, що позивач у службово-трудових відносинах з органами Національної поліції не перебував та не перебуває, положення ст.96 Закону України «Про Національну поліцію» на нього не поширюються, правові підстави для постановки на квартирний облік в Головному управлінні національної поліції в Чернігівській області відсутні. За доводами третьої особи, на поточний час триває процедура ліквідації ЧМВ УМВС в Чернігівській області, отже ліквідовано і квартирний облік вказаної установи. Ліквідаційна комісія УМВС України в Чернігівській області вказує, що право ОСОБА_1 на поліпшення житлових умов забезпечено у встановлений законодавством спосіб, оскільки рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15 грудня 2016 року його постановлено на позачерговий список квартирного обліку за номером 182. Також третя особа посилається, що позивач не навів у позові мотивів, з яких визначив УМВС України в Чернігівській області як особу, прав і інтересів якої стосується предмет спору. Посилання позивача на рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №141 від 15 квітня 2016 року третя особа вважає неспроможним, оскільки 15 лютого 2018 року до вказаного рішення внесено зміни, які вказують на відсутність правонаступництва у питання квартирного обліку.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Чернігівській області просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. Мотиви відзиву є аналогічними мотивам, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11 жовтня 2018 року – без зміни.
Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 січня 2019 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Вказане судове рішення мотивоване тим, що в порушення вимог статей 89, 263, 264, 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції не дав жодної оцінки і не спростував доводів позивача про те, що за змістом частини першої статті 37 ЖК Української РСР особи, які потребують поліпшення житлових умов і залишили роботу у зв`язку з виходом на пенсію, мають право перебувати на квартирному обліку як за місцем роботи, так і за місцем проживання. Крім того, переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд не перевірив, чи ведеться в ГУ НП в Чернігівській області облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та не спростував належним чином доводів апеляційної скарги про те, що з урахуванням вищенаведених положень Закону України «Про національну поліцію» за позивачем як колишнім працівником міліції зберігаються всі пільги і гарантії, в тому числі право перебувати на квартирному обліку в правоохоронних органах.
Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції частково не відповідає. 
По справі встановлено, що згідно з витягом з протоколу №59 засідання житлово-побутової комісії ЧМВ УМВС від 20 червня 2008 року взято на квартирний облік по Чернігівському міському відділу з моменту надання документів лейтенанта міліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділу Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області, з складом сім`ї 1 чоловік, а саме: він сам (а.с.3). Підстава: п.13 пп.6 «Правил квартирного обліку громадян», ст.39 ЖК України, рапорт ОСОБА_1 , відсутність житла.
Відповідно до витягу з Наказу №536 о/с від 30 липня 2013 року Головного Управління МВС України в Київській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п.64 «б» (через хворобу) ОСОБА_1 слідчого слідчого відділення Славутицького міського відділу (а.с.4).
Позивач є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни (а.с.5).
Згідно з рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №7 від 18 січня 2016 року виключено з переліку організацій, що ведуть самостійний квартирний облік, управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, з передачею квартирних справ працівників до виконавчого комітету Чернігівської міської ради зі збереженням попереднього часу перебування їх на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового та позачергового отримання житла (а.с.27).
Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №141 від 15 квітня 2016 року надано згоду на ведення самостійного квартирного обліку Головному управлінню Національної поліції в Чернігівській області, що утворилось у зв`язку з ліквідацією управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (а.с.9).
Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15 грудня 2016 року № 571 позивача внесено до позачергового списку інвалідів війни та сімей загиблих військовослужбовців за № 182, а рішенням від 30 серпня 2017 року № 359 до складу його сім`ї включено сина (а.с.6).
02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області із заявою про взяття його на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, що веде ГУНП в Чернігівській області (а.с.10).
У відповіді на вказану заяву Головне управління Національної поліції України повідомило, що з листопада 2015 року державним реєстратором оголошено про прийняття рішення про припинення ЧМВ УМВС України в Чернігівській області у зв`язку з ліквідацією, а Головне управління Національної поліції в Чернігівській області не є правонаступником ліквідованих територіальних органів внутрішніх справ МВС України (а.с.12). Зазначено, що позивач у службово-трудових відносинах з органами Національної поліції не перебував та не перебуває, положення статті 96 Закону України «Про Національну поліцію» на нього не поширюються, правові підстави для постановки на квартирний облік в Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області відсутні. Також заявнику роз`яснено право на звернення до ліквідаційної комісії ЧМВ УМВС України в Чернігівській області для передачі справи квартирного обліку виконавчому комітету Чернігівської міської Ради народних депутатів та постановки на облік із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
15 лютого 2018 року рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №82 пункт 7 рішення виконавчого комітету міської ради від 15 квітня 2016 року №141 викладено в наступній редакції: «Дати згоду на ведення самостійного квартирного обліку Головному управлінню Національної поліції в Чернігівській області» (а.с.28).
Згідно з листом Департаменту юридичного забезпечення МВС України ОСОБА_1 не перебував та не перебуває на квартирному обліку в апараті Міністерства внутрішніх справ України (а.с.48).
Відповідно до інформаційної довідки відділу квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради ОСОБА_1 був переведений з УМВС України в Чернігівській області до Славутицького міського відділу ГУ МВС України в Київській області, звідки був звільнений в запас через хворобу; перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернігівської міської ради складом сім`ї дві особи (він, син), з 15 грудня 2016 року за №132 у позачерговому списку інвалідів війни та сімей загиблих військовослужбовців, зареєстровані у гуртожитку по АДРЕСА_1 без права проживання (а.с.76, 77).
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області з 04 листопада 2015 року перебуває в стані припинення (а.с.78-80).
Відповідно до п.5 ч.1 ст.15 ЖК УРСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті, зокрема, здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (частина перша статті 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (стаття 41), затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (стаття 39).
Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію – ч.1 ст.37 ЖК УРСР.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Згідно з абзацом першим пункту 29 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадках: 1) виходу на пенсію; 2) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на дійсну військову службу на строк до трьох років; 3) направлення підприємством, організацією на навчання; 4) якщо на тому ж підприємстві, в установі, організації працює член його сім`ї, який перебуває разом з ним на обліку. Час перебування даної сім`ї на обліку зберігається у межах часу роботи на даному підприємстві, в установі, організації цього члена сім`ї; 5) в інших випадках, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Пунктом 31 вказаних Правил передбачено, що облікові справи громадян передаються до виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку та у списках осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у випадках: 1) ліквідації обліку за місцем роботи; 2) переїзду з одного району міста до іншого.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в Чернігівському міському відділі управління МВС України в Чернігівській області, де був поставлений на квартирний облік як особа, яка потребує поліпшення житлових умов. Проте, згодом він звільнився у зв`язку із переходом на службу до Славутицького міського відділу ГУ МВС України в Київській області і був звільнений у запас з посади слідчого слідчого відділення наказом Головного управління МВС України в Київській області від 30 липня 2013 року. На момент звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах ані з Чернігівським міським відділом управління МВС України в Чернігівській області, ані з Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області. У даному випадку позивач був звільнений з Чернігівського міського відділу управління МВС України в Чернігівській області не з підстав, передбачених пунктом 29 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, що надають право перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи. 
За приписами ч. 2 ст. 51 ЦПК України  якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем не закриваючи провадження у справі.
Отже, за приписами закону позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.
ОСОБА_1 , порушуючи питання про взяття його на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, не залучає до участі у справі в якості відповідача Головне управління МВС України в Київській області або його правонаступника (за наявності), хоча предметом позову фактично є право на перебування на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, під час звільнення позивача зі служби в поліції, а саме з Головного управління МВС України в Київській області.
Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Оскільки судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2018 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 30 жовтня 2020 року.

Головуючий:                                                             Судді: