ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року	Львів	Справа № 813/3118/18 пров. № А/857/11494/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                 Сеника Р.П.,  
суддів                                                                       Судова-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,
з участю секретаря судового засідання                Цар М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року про повернення заяви у справі № 813/3118/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції – Лунь З.І., час ухвалення рішення – 09.09.2020 року, місце ухвалення рішення – м. Львів, дата складання повного тексту рішення – 09.09.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо недонарахування до основного розміру пенсії ОСОБА_1 зафіксованої індексації у розмірі 216,41грн., з 01.01.2018. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незбільшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 на 35% відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 355 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 з 01.01.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити до основного розміру пенсії ОСОБА_1 зафіксовану індексації у розмірі 216,41грн., починаючи з 01.01.2018 та виплатити її. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до основного розміру його пенсії у розмірі 35% відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 355 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012, починаючи з 01.01.2018. В решті позовних вимог - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 14.01.2019.
08.09.2020 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправними дій та рішень, вчинених державною виконавчою службою на виконання вищезазначеного рішення суду, встановлення судового контролю.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 813/3118/18 повернено заяву заявнику. 
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу на неї, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку статті 287 КАС України.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим незгодою з постановами державного виконавця, та вважає, що суд першої інстанції не встановив в чому полягає бездіяльність державної виконавчої служби.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо недонарахування до основного розміру пенсії ОСОБА_1 зафіксованої індексації у розмірі 216,41грн., з 01.01.2018. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незбільшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 на 35% відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 355 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 з 01.01.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити нарахувати до основного розміру пенсії ОСОБА_1 зафіксовану індексації у розмірі 216,41грн., починаючи з 01.01.2018 та виплатити її. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до основного розміру його пенсії у розмірі 35% відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 355 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012, починаючи з 01.01.2018. В решті позовних вимог - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 14.01.2019.
На виконання зазначеного рішення Львівського окружного адміністративного суду, 19.09.2019 року видано виконавчий лист № 813/3118/18 про: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити нарахувати до основного розміру пенсії ОСОБА_1 зафіксовану індексації у розмірі 216,41грн., починаючи з 01.01.2018 та виплатити її.
На виконання зазначеного рішення Львівського окружного адміністративного суду, 19.09.2019 року видано виконавчий лист № 813/3118/18 про: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до основного розміру його пенсії у розмірі 35% відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 355 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012, починаючи з 01.01.2018.
Рішення набрало законної сили 14 січня 2019 року.
Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання до 14.01.2022 року.
08.09.2020 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправними дій та рішень, вчинених державною виконавчою службою на виконання вищезазначеного рішення суду, встановлення судового контролю. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що подана заява не відповідає вимогам, передбаченим    ст. 383 КАС України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Частиною 2  ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України.
Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами ст.370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Таким чином, вирішення спору в судовому порядку завершується винесенням судового рішення у справі, яке після набрання ним законної сили є обов`язковим для учасників справи та в подальшому має бути виконано стороною у справі самостійно, або у примусовому порядку, визначеному нормами Закону України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів зазначає, що визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано ст.383 КАС України.
Відповідно до ч. 1    ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2    ст. 383 КАС України).
За ч. 3 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом До заяви додаються докази її надіслання іншим учасникам справи.
Згідно ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
За правилами ч.5 ст.383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Колегія суддів із поданої заявником заяви від 08.09.2020 року встановила, що позивач – ОСОБА_1 звертається до відповідача – Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та просить суд: 
-скасувати як незаконні постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2020 року та постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 26.08.2020 року, винесені державним виконавцем Леськів Б.Я. у справі ВП№61075388;
-зобов`язати державного виконавця Леськів Б.Я. невідкладно виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року у справі №813/3118/18;
-зобов`язати державного виконавця вчинити наступні виконавчі дії: 
*накласти арешт на кошти боржника по усіх його особистих рахунках як в як в установах банків так і у Головному управлінні Казначейської служби України у Львівській області за адресою: 79005, м. Львів, вул. К. Левицького, 18; 
*примусово стягнути із заблокованого банківського особового рахунку боржника за рішенням суду 35% підвищення моєї пенсії на загальну суму 27307,58 гр.„ та яке зразу виплатити позивачу через особовий пенсійний рахунок № НОМЕР_1 у Філії Державного Ощадного банку № 10013, по якому боржник виплачує позивачу пенсію;
*примусово стягнути із заблокованого банківського особового рахунку боржника за рішенням Державної виконавчої служби виконавчий збір як обов`язковий у розмірі 18892 грн.;
*примусово стягнути із заблокованого банківського особового рахунку боржника за рішенням Державної виконавчої служби 2 /два/ накладені на нього штрафи на загальну суму 15300 грн.
- встановити судовий контроль за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018р., яке набрало законної сили з 14.01.2019р., за виконавчим листом № 813/3118/1.8 від 19.09.2019ро та зобов`язати Державну виконавчу службу примусового виконання судових рішень у визначений судом строк надати звіт про виконання судового рішення.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що у справі № 813/3118/18 Львівським окружним адміністративним судом розглянуто адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
З мотивів вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.383 КАС України, натомість вимоги заяви є позовними вимогами до відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання незаконними та скасування постав та зобов`язання до вчинення дій, які заявляються в окремому провадженні а тому не можуть бути розглянуті судом відповідно до ст. 383 КАС України.
Як правильно роз`яснено судом першої інстанції, ОСОБА_2 має право оскаржити рішення, дії, бездіяльність органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в порядку, визначеному ст.287 КАС України, яка встановлює особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій, бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновками суду першої інстанції, а тому доводи апелянта слід відхилити. 
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року про повернення заяви у справі № 813/3118/18 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 13.11.2020 року