КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи 759/1958/15
Головуючий у першій інстанції - Ул`яновська О.В.
Номер провадження № 22-ц/824/12603/2020
 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 листопада 2020 року                                                              м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , подану представником Стрикалем Олександром Васильовичем , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київські області Арабаджийської Оксани Сергіївни, Публічне акціонерне товариство «Банк Траст» на дії державного виконавця, -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, яку мотивував тим, що 13 серпня 2018 року державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Арабаджийська О.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №759/158/15-ц виданого 05 липня 2016 року Святошинським районним судом міста Києва склала акт без представника стягувача - ПАТ «Банк «Траст» та боржника -ОСОБА_1. у присутності понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та здійснила виконавчі дії по опису та арешту житлового будинку №3, загальною площею 208,6 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., розташованого у АДРЕСА_1 .
Вказував, що здійснюючи вказані процесуальні дії державний виконавець не виїжджала за вказаною адресою, оскільки вище перелічених осіб ні на присадибній ділянці, ні в будинку за цією адресою не було і не могло бути, так як вказаний будинок закривається на ключ та охороняється чотирма собаками. Окрім цього, державний виконавець не перевіряла документи ОСОБА_5 , що посвідчують його особу, що вказує на те, що постанова складалася у невідомому місці, а підписи у ній біля понятих та зберігача зроблені невстановленими особами.
Разом з тим зазначав, що в акті державний виконавець не конкретизує із скількох кімнат складається будинок, скільки має поверхів, чи є в нього підвальне приміщення, які меблі знаходяться у житловому будинку, чи має він інші підсобні приміщення, погріб, вбиральню, що свідчить про те, що опис будинку не робився, внаслідок чого скаржник вважає, що дії державного виконавця по опису та арешту вищевказаного домоволодіння є протиправними, вказаний акт підлягає скасуванню в силу порушень вимог законодавства про виконавче провадження.
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Арабаджийської О.С. щодо вчинення нею 13 серпня 2018 року дій по опису та арешту майна і винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника державного виконавця неправомірними та скасувати винесену постанову від 13 серпня 2018 року по виконавчому провадженню №52116998.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - Стрикаль О. В. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову такого змісту: визнати дії державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області  Арабаджийської О.С. щодо вчинення нею 13 серпня 2018 року дій по опису та арешту майна і винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника неправомірними та скасувати зазначену постанову.
Апелянт посилався на те, що матеріали виконавчого провадження не містять вмотивованої постанови державного виконавця до органів поліції для сприяння у вчиненні нею виконавчих дій, як і звернення її до суду для отримання вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, яке належить ОСОБА_1 . При цьому виконавець знала, що боржник не проживав на постійній основі у будинку АДРЕСА_1 та мав зареєстроване місце проживання у квартирі АДРЕСА_3 . Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо направлення повідомлення чи вимоги на адресу боржника про дату та час здійснення нею такого виїзду для здійснення опису та арешту будинку для забезпечення вільного доступу до нього самим боржником.
Також ОСОБА_1 зазначає, що постанова про опис та арешт майна не містить обов`язкових критеріїв опису майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а саме: кількості кімнат (приміщень) в будинку, їх площі та призначення, матеріалів стін, кількості поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформації про підсобні приміщення та споруди. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що державним виконавцем не здійснювалось належного опису будинку АДРЕСА_1 .
Апелянт вказує на порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, зокрема, судом не було розглянуто та вирішено клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит свідків, а їх свідчення були необхідні для правильного встановлення обставин справи та вирішення спору по суті. Також посилається на те, що скаржник та його представник не з`явились до суду з поважних причин, адже по телефону отримали інформацію від працівників Святошинського районного суду міста Києва щодо зняття справи з розгляду у зв`язку із запровадженням карантинних заходів та перенесення її розгляду на наступну дату, що буде повідомлена у визначеному законом порядку. Разом з тим, наступної дати розгляду сторонам повідомлено не було, а суд постановив оскаржувану ухвалу в той же день у відсутність осіб, які не з`явились. Розглянувши справу у  його та його представника  відсутність, суд позбавив їх права надати відповідні пояснення та докази на підтвердження доводів викладених в скарзі. 
Також на підтвердження своєї позиції щодо порушення норм процесуального права апелянт посилається на те, що судом не було витребувано та досліджено матеріали виконавчого провадження та не надано оцінки його твердженням стосовно наявності паркану навколо будинку та його охорони чотирма собаками, що не пустили б чужого на подвір`я.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив. 
При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 , адвокат Стрикаль О.В., підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, врахувавши той факт, що вказане рішення суду виконується відповідачем  шляхом утримання  коштів із його пенсії, тому і підстав для опису та накладення арешту на майно  боржника у державного виконавця не було.     
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника у справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 мотивував своє рішення тим, що скаржник не навів суду обґрунтованих підстав для визнання протиправними дій державного виконавця під час складання постанови про опис та арешт майна боржника від 13 серпня 2018 року. Також вказано, що опис арештованого майна складався хоч і у відсутність боржника, проте за участю двох понятих та зберігача, який отримав копію постанови, щодо можливої заінтересованості яких боржником не надано суду будь-яких аргументів окрім власних припущень.
Апеляційний суд не може погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.
 Так, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Савчуком К.П. відкрито виконавче провадження №52116998 на підставі виконавчого листа №759/1958/15-ц виданого 05 липня 2016 року Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Траст» боргу у розмірі 114 972,50 грн (а.с.112-115, т.3).
В подальшому, 07 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Савчуком К.П. винесено постанову в рамках виконавчого провадження №52116998 про доручення проведення опису та арешту майна боржника Києво-Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області (а.с.116, т.3).
Державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийською О.С. 13 серпня 2018 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: житлового будинку, загальною площею 208,6 кв.м, житлова площа 44,7 кв.м, розташованого у АДРЕСА_1 (а.с.117, т.3).
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції скаргу на дії державного виконавця, відповідно до якої просив суд визнати дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Арабаджийської О.С. щодо вчинення нею 13 серпня 2018 року дій по опису та арешту майна і винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника державного виконавця неправомірними та скасувати винесену постанову від 13 серпня 2018 року по виконавчому провадженню №52116998 (а.с.105-125, т.3).
Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Крім того, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.
Згідно з пунктом 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.
У разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих (пункт 24 розділу VIII Інструкції).
Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. А також накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, що передбачено п.п.5,6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, частина 5 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:
1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;
2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;
3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.
Згідно з пунктом 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:
§  назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);
§  якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;
§  якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;
§  прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);
§  відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;
§  якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;
§  відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;
§  зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.
Так, із матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2018 року державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийською О.С. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: житлового будинку, загальною площею 208,6 кв.м, житлова площа 44,7 кв.м, розташованого у АДРЕСА_1 (а.с.117, т.3).
Відповідно до зазначеної постанови, державний виконавець постановив описати та накласти арешт на майно : житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 208,6 кв.м., житлова площа 44,7 кв.м., розташований у АДРЕСА_1 . 
Разом з тим, державним виконавцем, як то вимагають положення статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», не було вказано в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13 серпня 2018 року кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.
Вказане також порушує вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802.
Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 пояснив що він участі в описі та накладенні арешту на майно -  житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 208,6 кв.м., житлова площа 44,7 кв.м., розташований у АДРЕСА_1 особисто не приймав та  яким чином  державний виконавець зазначив про це у постанові  йому не відомо. Більш того анкетні дані щодо  дати його народження, не відповідають дійсності а підпис що міститься на постанові про опис та арешт майна  йому не належить.
Таким чином, дії державного виконавця не відповідали вимогам закону, складена постанова була здійснена з порушенням норм законодавства, що свідчить про те, що державним виконавцем не було належним чином здійснено опис та арешт майна (коштів) боржника, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.
У зв`язку вище викладеним  колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції що викладені в ухвалі, оскаржуване судове рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про задоволення скарги ОСОБА_1 .
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Стрикалем Олександром Васильовичем  задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Арабаджийської О.С. щодо вчинення нею 13 серпня 2018 року дій по опису та арешту майна і винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника державного виконавця неправомірними.
Постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області від 13 серпня 2018 року по виконавчому провадженню №52116998 щодо опису та арешту  житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , скасувати.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2020 року. 
 
Головуючий суддя :                                                               М.А.Яворський  
 Судді:                                                                                     Т.Ц.Кашперська                                                                                                        В.О.Фінагеєв