ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/8048/20
Головуючий у першій інстанції – Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1355/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Зіньковець О.О.,
скаржник – ОСОБА_1 , 
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович, 
стягувач – АТ «УкрСиббанк»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 06 жовтня 2020 року (місце ухвалення – м. Чернігів, дата складання повного тексту – 07.10.2020) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича,
                                           В С Т А Н О В И В :
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. В обґрунтування скарги посилалась на те, що 04.08.2020  до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. звернулось АТ «Укрсиббанк» з заявою про відкриття виконавчого провадження та виконавчим листом Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/9033/15ц2/750/131/16 від 13.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» 1311,07 грн судових витрат. Наступного дня, 05.08.2020 на підставі вказаного виконавчого листа приватним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 62728823. 
Згідно з постановою про стягнення з боржника основної винагороди від 05.08.2020 з ОСОБА_1 , як з боржника, має бути стягнуто 131,11 грн основної винагороди, та 300 грн витрат на проведення виконавчих дій.
25.08.2020 приватним виконавцем у відповідності до пп. 2 п. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 62728823, на підставі надання боржником приватному виконавцю ухвали Верховного Суду № 750/9033/15-ц від 20.03.2020, згідно якої, зупинено виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020 до закінчення касаційного провадження у справі.
Скаржниця посилається, що приватним виконавцем неправомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та всі подальші процесуальні документи в ході здійснення виконавчого провадження № 62728823, оскільки згідно ухвали Верховного Суду від 20.03.2020 відкрито касаційне провадження та зупинено виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020 до закінчення касаційного провадження у справі. На даний час касаційна скарга на постанову Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020 по суті не розглянута, постанова судом не винесена.
Отже, на час звернення АТ «Укрсиббанк» до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. та на час відкриття виконавчого провадження 05.08.2020 року існувала чинна заборона на виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020 року, та вважає, що існують обґрунтовані підстави для визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця.
У скарзі ОСОБА_1 просила  поновити строк на оскарження дій приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2020, про стягнення  з  боржника  основної винагороди  від  05.08.2020,   про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 05.08.2020,  про зупинення  виконавчого  провадження від 25.08.2020 у виконавчому провадженні № 62728823.
Визнати протиправними дії приватного  виконавця щодо   винесення постанов про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2020, про стягнення  з  боржника  основної винагороди  від  05.08.2020,  про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 05.08.2020,  про зупинення виконавчого провадження від 25.08.2020 у виконавчому провадженні № 62728823.
Скасувати    постанови    приватного    виконавця винесені    у виконавчому провадженні № 62728823, а саме: про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2020; про стягнення з боржника основної винагороди від 05.08.2020; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 05.08.2020;  про зупинення виконавчого провадження від 25.08.2020.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.10.2020 провадження у справі в частині оскарження дії та скасування рішень (постанов) приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій закрито. Роз`яснено скаржнику, що вказані вимоги повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.
В задоволенні скарги в частині визнання дій та рішень (постанов) про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчого провадження відмовлено.
Ухвала суду обґрунтована тим, що відповідно до ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» вимоги скарги в частині оскарження дії та скасування рішень (постанов) приватного виконавця щодо стягнення з боржника основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій підлягають закриттю, оскільки такі вимоги повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Підставою для відмови в задоволенні скарги в частині визнання дій та рішень (постанов) про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчого провадження місцевий суд послався на постанову приватного виконавця про зупинення виконавчих дій від 25.08.2020.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/8048/20 від 06.10.2020 в частині визнання дій та рішень (постанов) про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчого провадження № 62728823.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що у серпні 2015 року ПАТ «Укрсиббанк» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 65962,02 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, 438804,16 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та за відсотками за користування кредитом, та судовий збір у розмірі 3654 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.05.2016 у справі № 750/9033/15-ц в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.05.2016 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.
ОСОБА_1 , разом з ОСОБА_3 звернулись до Верховного Суду з касаційною скаргою. Згідно ухвали Верховного Суду № 750/9033/15-ц від 20.03.2020 відкрито касаційне провадження та зупинено виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020 до закінчення касаційного провадження у справі. На даний час касаційна скарга по суті не розглянута, постанова судом не винесена.
Отже, на час звернення АТ «Укрсиббанк» до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М., та на час відкриття виконавчого провадження 05.08.2020 існувала чинна заборона на виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020. Таким чином, в діях приватного виконавця вбачається порушення вимог ст. 129 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 18 ЦПК України та ухвали Верховного Суду № 750/9033/15-ц від 20.03.2020 року, яка набрала законної сили і є чинною на даний час.
У скарзі заявник посилається на п. 3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», яким передбачено право приватного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу без виконання в інших випадках, передбачених законом. До того ж, Закон України «Про виконавче провадження» згідно п. 5 ст. 18 надає право виконавцю на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Вказана ухвала Верховного Суду від 20.03.2020 міститься в Реєстрі судових рішень України і є загальнодоступною, проте приватний виконавець Приходько Ю.М. не скористався своїм правом та не перевірив інформацію щодо ОСОБА_1 в даному реєстрі.
ОСОБА_1 вважає, що в даному випадку місцевий суд не надав належного та об`єктивного обґрунтування причин відмови у задоволенні скарги. Таким чином, вказана ухвала є протиправною та підлягає скасуванню.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження 62728823, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів виконавчого провадження № 62728823 вбачається, що від АТ «УкрСиббанк»  до приватного виконавця Приходька Ю.М. 04.08.2020 надійшла письмова заява разом з виконавчим листом №750/9033/15-ц 2/750/131/16, який видано 13.03.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова, про примусове виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» судових витрат в розмірі 131, 07 грн (а.с. 28 виконавчого провадження 62728823).
05.08.2020 приватним виконавцем Приходько Ю.М. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №62728823), про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 27, 25, 23 виконавчого провадження 62728823).
05.08.2020 приватним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 62727935, № 62728823, у зведене виконавче провадження № 62738253 (а.с. 21 виконавчого провадження 62728823).
З постанови від 25.08.2020 про зупинення вчинення виконавчих дій вбачається, що 25.08.2020 боржником надано ухвалу Верховного Суду від 20.03.2020 по справі № 750/9033/15-ц провадження № 61-3256ск20, відповідно до якої судом зупинено виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020 до закінчення провадження у справі (а.с. 16 виконавчого провадження 62728823).
Закриваючи провадження у справі в частині оскарження дії та скасування рішень (постанов) приватного виконавця щодо стягнення з боржника основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій судом зазначено, що такі вимоги повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства, що передбачено ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». Разом з тим, підставою для відмови в задоволенні скарги в частині визнання дій та рішень (постанов) про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчого провадження місцевий суд послався на постанову приватного виконавця про зупинення виконавчих дій від 25.08.2020.
Ухвала суду оскаржується в частині визнання дій та рішень (постанов) про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчого провадження № 62728823, в іншій частині ухвала суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині визнання дій та рішень (постанов) про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчого провадження № 62728823.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
З аналізу наведеної норми можна дійти висновку, що сторона виконавчого провадження (стягувач або боржник) зобов`язані повідомляти виконавця про наявність підстав для зупинення виконавчих дій.
З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця  від 25.08.2020 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 750/9033/15-ц 2/750/131/16 виданого 13.03.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова. У вказаній постанові зазначено, що 25.08.2020 боржником надано ухвалу Верховного Суду від 20.03.2020 по справі № 750/9033/15-ц провадження № 61-3256ск20, відповідно до якої судом зупинено виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2020 до закінчення провадження у справі (а.с. 16 виконавчого провадження 62728823).
Приватний виконавець виконав положення частини другої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», та не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини для зупинення виконавчих дій, виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.
Установивши наведені обставини на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, правильно застосував норми Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов обґрунтованого висновку.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала Верховного Суду від 20.03.2020 міститься в Реєстрі судових рішень України і є загальнодоступною, проте приватний виконавець Приходько Ю.М. не скористався своїм правом та не перевірив інформацію щодо ОСОБА_1 в даному реєстрі, що є підставою для зупинення виконавчого провадження, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки, як вже зазначалось, що приватному виконавцю про ухвалу Верховного Суду стало відомо від боржника лише 25.08.2020, та цього ж дня приватним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчих дій, зазначені обставини також підтверджені представником скаржника у суді апеляційної інстанції під час розгляду справи по суті.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повне судове рішення складено 03.12.2020.

Головуючий:                                                               Судді: