УХВАЛА

18 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №522/7868/13-а
адміністративне провадження №К/9901/33455/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Єзерова А.А.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 522/7868/13-а
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Полімер»
до         Одеської міської ради
треті особи: Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мірс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Резон Плюс», 
за участю: прокурора м. Одеси, прокурора Приморського району м. Одеси
про визнання протиправними та скасування рішень
за касаційною скаргою Одеської міської ради на    постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року (колегія у складі: головуючого судді Танасогло Т. М., суддів Запорожана Д. В., Осіпова Ю. В.)
В С Т А Н О В И В:
1. У березні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Полімер» (далі - ТОВ «Завод «Полімер») звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, треті особи: Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мірс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Резон Плюс» (далі - ТОВ «Резон Плюс»), за участю: прокурора м. Одеси, прокурора Приморського району м. Одеси, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Одеської міської ради від 28 грудня 2010 року № 41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» та 20 вересня 2011 року № 1268-VI «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28 грудня 2010 року № 41-VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси».
2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про те, що прийняття Одеською міською радою оскаржуваних рішень призвело до порушення прав та законних інтересів ТОВ «Завод «Полімер», оскільки нормативна грошова оцінка земель м. Одеси була проведена з порушенням вимог Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку землі» (далі - Закон № 1378-IV), Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року № 18/15/21/11 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2006 року за № 388/12262), визначена неправильно і значно завищена щодо земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні товариства. Також позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач спірні рішення прийняв із порушенням норм Закону України від 11 вересня 2003 року № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а саме з недотриманням процедури підготовки та оприлюднення регуляторного акта.
3. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.
4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015  року змінено постанову суду першої інстанції, шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилання суду на те, що рішення Одеської міської ради № 41-VІ від 28 грудня 2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», та рішення Одеської міської ради №1268-VІ від 20 вересня 2011 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради № 41-VІ від 28 грудня 2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», не є регуляторним актом, як на підставу відмови у задоволенні позову. В іншій частині постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2014 року залишено без змін.
5. Постановою Верховного суду від 16 жовтня 2018 року постанови судів першої та другої інстанцій були скасовані та справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
6. Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 15  серпня 2019  року закрив провадження у справі відповідно до п.  8 ч.  1 ст.  238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення).
7. П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 06  листопада 2019  року скасував ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 15  серпня 2019  року та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
8. Не погоджуючись з вказаною постановою суду апеляційної інстанції, Одеська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу. 
9. Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за касаційною скаргою Одеської міської ради на    постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року.
10. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
11. Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
12. Право на касаційне оскарження визначено у статті 328 КАС України.
13. Згідно з цією статтею учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
14. У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
15. У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
16. Аналіз цієї статті дає підстави вважати, що відповідно до її частини першої до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції, судовий розгляд в якій закінчено (частина третя статті 241 КАС), після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.
17. У частині другій статті, яка аналізується, йдеться про право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції.
18. Нарешті у частині третій цієї статті зазначено виключний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
19. Скаржник просить переглянути у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
20. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, не може бути предметом касаційного оскарження.
21. Пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено імперативну норму, яка визначає, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
22. Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що касаційне провадження за касаційною скаргою Одеської міської ради на    постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року відкрите помилково та підлягає закриттю.
23. Аналогічних висновків щодо процесуальної можливості закриття провадження у справах, провадження у яких відкрито помилково, дійшов Верховний Суд у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 826/11418/17, від 02 березня 2020  року у справі № 1.380.2019.000810 та від 28 вересня 2020 року у справі                         №   260/304/19.
Керуючись статтями 13, 333, 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
У Х В А Л И В:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Одеської міської ради на    постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року по справі № 522/7868/13-а.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
А.А. Єзеров ,
А. І. Рибачук,
Судді Верховного Суду