ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8371/20  Номер провадження 22-ц/814/2401/20	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Пікуля В.П., Пилипчук Л.І., 
за участю секретаря Ряднина І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2020 року, 
В С Т А Н О В И В :
10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення її позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
У своїй заяві ОСОБА_1 просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 23 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі під № 13907.
Заяву мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є блокуванням виконання виконавчого провадження та по своїй суті є підміною рішення суду, оскільки, у разі задоволення цієї заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у випадку задоволення її позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення належних їй коштів, на які буде звернуто стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, виявиться утрудненим або взагалі неможливим.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Одночасно з цим, на підставі положень статті 149 Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 23.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі під № 13907.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є блокуванням виконання виконавчого провадження та є підміною рішення суду, оскільки, у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті.
Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду помилковим,з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з положеннями статей 319 та 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з частиною 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що висновок суду першої інстанції про те, що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є блокуванням виконання виконавчого провадження та є підміною рішення суду, а у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті є помилковим, оскільки ґрунтується виключно на припущеннях, без зазначення достатнього його обґрунтування та прямо суперечить положенням пункту 6 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України.
Так, одним із видів забезпечення позову відповідно до пункту 6 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише в разі, коли порушено питання про перегляд рішення, на підставі, якого виданий цей виконавчий документ.
Отже, суд першої інстанції, ототожнивши зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, як вид забезпечення позову, з фактичним прийняттям остаточного рішення про задоволення позовної заяви, дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову.
Також колегія суддів погоджується з доводами апелянтки стосовно того, що примусове виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може істотно ускладнити подальше виконання рішення суду про можливе задоволення її позовних вимог, оскільки приватний виконавець матиме змогу винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», і, як наслідок, прийняте рішення суду призведе лише до формального поновлення порушених прав ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам, що мають значення для справи.
Згідно пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
За приписами частин 1 та 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволено повністю, то з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 367, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2020 року - скасувати. 
Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 23 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі під № 13907.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 12 листопада 2020 року.
Головуючий                  Т.В. Одринська 
Судді                 В.П. Пікуль
                                                                Л.І. Пилипчук