ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9099/20 Справа № 212/4669/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черний І.Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги  ОСОБА_1 на рішення  Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від  14 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Чорним І.Я.. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 14 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі – ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.
В обґрунтування доводів позовної заяви зазначив, що позивач у період часу з 21 квітня 1986 року по 05 липня 2000 року підземним заступником начальника, а потім начальником дільниці та підземним кріпильником пропрацював на підприємстві відповідача ПрАТ «Суха Балка».
Робота у шкідливих умовах спричинила шкоду його здоров`ю, у зв`язку з чим йому було встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). Легенева недостатність першого-другого ступеня.
Висновком МСЕК від 25 січня 2006 року позивачу первинно було встановлено 25 % втрати професійної працездатності - безстроково.
У зв`язку із ушкодженням здоров`я через професійне захворювання ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в зв`язку з професійним захворюванням змінився його спосіб та якість життя, розмір моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 200000 гривень 00 копійок, яку він просив стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка».
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000 гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнуто з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. 
Також, просить врахувати, що внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивача турбує кашель, болі та хрипи, підвищена втомленість, запаморочення, із-за чого він відчуває фізичні болі і моральні страждання.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 21 квітня 1986 року по 05 липня 2000 року працював підземним начальником, начальником дільниці та підземним кріпильником на підприємстві відповідача Приватному акціонерному товаристві «Суха Балка», 02 липня 2000 року звільнений за власним бажанням за ст.. 38 КЗпП України.
Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 15 грудня 2005 року ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання за діагнозом – хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). Легенева недостатність першого-другого ступеня.
Відповідно до п. 17 Акту № 69 розслідування хронічного професійного захворювання від 10.01.2006 року причиною професійного захворювання є робота на протязі 22 років і 7 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, умови праці які перевищували встановлені гранично допустимі норми: пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в концентрації 3,3-7,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 протягом 35-81,5% зміни.
В п. 19 даного Акту зазначено особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є керівництво шахти «Більшовик» РУ ім. Комінтерну та шахти імені Фрунзе тресту «Ленінруда», РУ ім. Фрунзе РУ ім. ХХ партз`їзду, рудника «Суха Балка» «ВАТ «Суха Балка» в період роботи ОСОБА_1 на цих підприємствах, ст.. 153 КЗпП. 
Висновком МСЕК від 25 січня 2006 року ОСОБА_1 первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності – безстроково.
У зв`язку із професійними захворюваннями позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, що підтверджується виписними епікризами (а.с.8-14).
Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог  ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки, професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим. 
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині визначеного судом розміру компенсації моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги позивача, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, визначено без урахування роз`яснень викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманого ним професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки 07 міс, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 25%, відчуття позивачем постійного болю, швидку втому, виражену задишку при фізичному навантаженні, сухий кашель, головний біль, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля. Процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 40 000 грн. до 80 000 грн., що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка»  на користь  ОСОБА_1 з 40 000,00 гривень до80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» за подання апеляційної скарги позивача на користь держави судовий збір у розмірі 1261(одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: