ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року 
м. Київ
Справа №  910/6672/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Банаська О.О., Жукова С.В., 

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

за участю представників: ТОВ "Юридична фірма "Юридичні гарантії" - адвоката Гончарука А. П., ТОВ "МС Офіс" - адвоката Халупка С. В., зацікавленої особи ОСОБА_1 - адвоката Воробей Є. В. та зацікавленої особи ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Юридичні гарантії"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020
у справі № 910/6672/20
за заявою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику від іншої особи;
стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МС Офіс"
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Юридичні Гарантії"
зацікавлена особа - ОСОБА_1 
про стягнення 3 200 000,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва                     Бережний Я. В. в порядку ст. 336 ГПК України звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику від іншої особи.

В обґрунтування заяви зазначено, що у провадженні приватного виконавця               Бережного Я. В. перебуває виконавче провадження № 61956475 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т. В. від 30.04.2020 за № 960, про стягнення з ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" на користь ТОВ "MC ОФІС" заборгованості у розмірі 3 200 000 грн. В ході здійснення виконавчих дій приватний виконавець встановив відсутність у  ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" власних коштів та майна, на які можна звернути стягнення, однак за даними боржника у нього наявна дебіторська заборгованість за договором про надання ОСОБА_1 юридичних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 у справі № 910/6672/20 заяву приватного виконавця Бережного Я. В. про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику від іншої особи задоволено. Звернено стягнення на грошові кошти у розмірі 3 200 000 грн на рахунках, що належать ОСОБА_1 в межах заборгованості перед ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" за договором про надання юридичних послуг від 20.05.2019 № 20/05 в рахунок задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні від 30.04.2020  № 61956475 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. від 30.04.2020 за № 960, про стягнення  з ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" на користь ТОВ "MC ОФІС" заборгованості у розмірі  3 200 000 грн.

Задовольняючи заяву приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що  у Пфіценмаєр А. А. наявна заборгованість перед боржником, на яку можливо звернути стягнення в межах виконавчого провадження ВП №61956475 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 у справі №910/6672/20 ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні заяви приватного виконавця Бережного Я. В. про звернення стягнення на грошові кошти відмовлено. Крім того, апеляційний суд частково задовольнив заяву ОСОБА_1 про поворот виконання оскаржуваної ухвали суду першої інстанції; здійснив поворот виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 у цій справі шляхом повернення ОСОБА_1  2 892 354,37 грн.

Постанова апеляційної інстанції мотивована тим, що у Господарського суду міста Києва були відсутні повноваження розглядати відповідно до ст. 336 ГПК України заяву приватного виконавця про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику від іншої особи у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом, оскільки ст. 336 ГПК України визначає порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам у виконавчому провадженні, що розпочате на виконання судового рішення. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що заявник не довів наявність безспірності заборгованості  у ОСОБА_1 перед ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ".

Не погодившись з постановою Північного апеляційного господарського суду, ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 у справі № 910/6672/20  залишити в силі.

Підставою для скасування апеляційної постанови ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" посилається на те, що апеляційний суд не виконав вимог закону про повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин справи, неправильно застосував ч. ч. 1, 4., 5 ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, дійшов помилкових висновків про недотримання приватним виконавцем визначеного цими нормами порядку звернення до суду із відповідною заявою та щодо відсутності у Пфіценмаєр А. А. заборгованості перед ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ". Скаржник також вважає, що Північний апеляційний господарський суд порушив норми процесуального права, розглянувши справу без участі учасників справи та не зупинив провадження у даній справі до розгляду в порядку цивільного судочинства справи, в межах якої надається правова оцінка договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" . 

У додаткових письмових поясненнях до касаційної скарги, що надійшли до Касаційного господарського суду 27.10.2020, ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" наводить обставини, що на його думку, підтверджують факт безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ".

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги  ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" у справі № 910/6672/20 визначено склад колегії суддів: Ткаченко Н. Г. - головуючий (доповідач), Пєсков В. Г., Огороднік К. М., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 27.07.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.08.2020 касаційна скарга ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 у справі № 910/6672/20 була залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Від ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" 28.09.2020 до касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2020 відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 у справі № 910/6672/20, розгляд справи призначено на 28.10.2020 на 10-00. 

У відзиві  на касаційну скаргу ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ", ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 у справі № 910/6672/20  залишити без змін, оскільки висновки апеляційного суду відповідають вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги  ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" у справі № 910/6672/20 , у зв`язку з відпусткою суддів Пєскова В.Г. та Огородніка К.М., визначено склад колегії суддів: Ткаченко Н.Г.-головуючий (доповідач), Жуков С.В., Банасько О.О., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 27.10.2020.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н. Г., пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи ,  обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 30.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т. В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 3 200 000 грн з ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" на користь ТОВ "MC ОФІС" за договором про надання послуг № 805 від 16.04.2020.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бережним Я. В. 30.04.2020 відкрито виконавче провадження № 61956475 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса та зобов`язано ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" подати декларацію про доходи та майно. Крім того,  приватним виконавцем винесено постанову  від 30.04.20 про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, а також постанову про арешт коштів боржника.

ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" 07.05.2020 надало приватному виконавцю Декларацію про доходи та майно і лист від 07.05.2020 № 20/01, в якому було зазначено про наявність у Пфіценмаєр А.А. непогашеної заборгованості перед ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" у розмірі 5 600 000 грн за договором про надання юридичних послуг від 20.05.2019 № 20/05, у зв`язку з чим боржник повідомив приватного виконавця про його право в порядку ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження" звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Звертаючись до суду із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику від іншої особи,  приватний виконавець зазначив,  що під час здійснення виконавчих дій ним отримано відповіді Державної фіскальної служби України, AT КБ "Приватбанк" та  AT "Універсал Банк" про відсутність у боржника банківських рахунків згідно із відповіддю АСВП від 07.05.2020 № 21343541, що у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби, а відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" нерухомого майна не зареєстровано, що робить неможливим  примусове виконання виконавчого напису № 960 від 30.04.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. про стягнення  3   200   000 грн.00 коп. з ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" на користь ТОВ "МС ОФІС ".

Як встановлено апеляційним судом, матеріали справи містять договір про надання юридичних послуг від 20.05.2019 № 20/05, укладений між ОСОБА_1 як замовником та ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" як виконавцем, відповідно якого,  виконавець зобов`язався надати замовнику юридичні послуги, зокрема, з питань захисту прав та законних інтересів ОСОБА_1 як кредитора АТ "ВТБ Банк" за договором банківського вкладу № R4118/11112D/KI08 "Конструктор" від 03.09.2018 щодо задоволення кредиторських вимог 4-ї черги задоволення вимог кредиторів банку у сумі понад 200 000 грн, загальний розмір якого складає 14 000 000 грн. Відповідно до п. 3.1. цього договору винагорода виконавця складається з вартості кожної окремої послуги. Вартість кожної послуги дорівнює 40 % від загальної суми за кожну послугу визначених в пп. 1.1.1. та пп. 1.1.2. Договору пропорційно фактично повернутих/отриманих коштів.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на виконання договору від 20.05.2019 № 20/05 замовником -                     ОСОБА_1  не підписані.

Північним апеляційним господарським судом також встановлено, що приватний виконавець в межах виконавчого провадження № 61956475 не здійснив визначених ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження" дій, що передують зверненню із відповідною заявою до суду, а саме направлення відповідних запитів, установлення строків для надання відповіді, отримання відомостей про належне боржникові майно, що перебуває у зазначених осіб, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржникові.

У   статті 124 Конституції України   закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 5 ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 336 розділу V (процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах) визначено, що суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

При цьому дана норма може бути застосована у тому випадку, якщо на виконанні державного чи приватного виконавця перебуває судове рішення господарського суду, або наказ, що виданий на виконання судового рішення господарського суду.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судами попередніх інстанцій,  приватний виконавець звернувся із вказаною заявою в порядку ст. 336 ГПК України у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Тобто дії приватного виконавця стосуються (спрямовані) щодо виконання не судового рішення у господарській справі, а документа (виконавчого напису), виданого приватним нотаріусом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що Господарський суд міста Києва в порушення норм процесуального права, розглянув заяву приватного виконавця Бережного Я. В., оскільки він у даному випадку не виступав судом, який як суд першої інстанції розглянув спір між ТОВ "MC ОФІС" та ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" про стягнення заборгованості у розмірі 3 200 000,00 грн.

Водночас, як правильно вказав Північний апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові, місцевий суд не перевірив, а приватний виконавець не довів безспірності заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" за договором про надання юридичних послуг від 20.05.2019 № 20/05 з огляду на відсутність судового рішення про стягнення такої заборгованості, а також невизнання ОСОБА_1 самого факту її існування.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов правильних висновків про відмову у задоволенні заяви приватного виконавця Бережного Я. В. про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику від іншої особи та з урахуванням положень ст. 333 ГПК України , часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання скасованої ухвали шляхом повернення   ОСОБА_1 стягнутих коштів.

Крім того, скаржник як підставу касаційного оскарження постанови апеляційного суду також зазначив, що судом апеляційної інстанції безпідставно відхилено його клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 752/11323/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 20.05.2020 № 20/05.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За наведеною нормою, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні  клопотання ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії" про зупинення провадження у справі № 910/6672/20, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків, що розгляд цивільної справи  № 752/11323/20   Голосіївським районним судом міста Києва не є перешкодою для розгляду даної справи, а  доводи  заявника про зупинення провадження у справі № 910/6672/20  належним чином не обґрунтовані. 

Крім того, суд касаційної інстанції також зазначає, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає також необґрунтованими доводи скаржника про порушення апеляційним судом норм процесуального права щодо розгляду справи без участі учасників справи, зокрема без участі ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії", оскільки  як вбачається із матеріалів справи, розгляд справи №910/6672/20 апеляційним судом неодноразово відкладався за клопотаннями сторін, зокрема і за клопотанням ТОВ "ЮФ "Юридичні гарантії",  про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом учасники справи належним чином були повідомлені, явка в судове засідання учасників справи обов`язковою не визнавалась, а  відтак підстав, передбачених законом, для відкладення розгляду справи, призначеної на 07.07.2020, у апеляційного суду не було. 

З огляду на зазначене, наведені скаржником доводи не можуть бути підставами для скасування постанови апеляційного суду та залишення в силі ухвали суду першої інстанції, оскільки вони спростовуються належним чином дослідженими та встановленими судом апеляційної інстанції у справі обставинами та не доводять неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень, допущених судом апеляційної інстанції при розгляді спору у даній справі.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги та додаткових письмових пояснень до неї по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, наявних у матеріалах справи, та до встановлення обставин у справі, що з огляду на визначені ст. 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, не є компетенцією суду касаційної інстанції  та не спростовують висновків апеляційного суду, які викладені в апеляційній постанові. 

Крім того,  як вбачається із матеріалів справи, після винесення 07.07.2020 Північним апеляційним господарським судом оскаржуваної постанови та звернення ТОВ "ЮФ "ЮРИДИЧНІ ГАРАНТІЇ" до Касаційного господарського суду із касаційною скаргою, судом першої інстанції,  ухвалою від 31.08.2020 у справі № 910/6672/20 виправлено описку в даті прийняття скасованої апеляційним судом ухвали, зокрема, дату 27.05.2020 виправлено на 26.05.2020, однак зазначене  не впиває на правильність висновків апеляційного суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), які згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Враховуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 у справі №910/6672/20 прийнята судом відповідно до фактичних обставин, вимог матеріального права і процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Юридичні гарантії" - залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 у справі №910/6672/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя-                                            Ткаченко Н. Г. 
                                                                                                                                    
Судді-                                                                                 Банасько О. О.
                                                                                                                                                                                                                                                                                    
                                                                                                 Жуков С. В.