ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 р.	Справа № 520/255/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.04.20 року по справі № 520/255/20
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Міністерства оборони України                
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, скасування протоколу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд: - визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не вирішенні питання призначення та нарахування позивачу одноразової грошової допомоги на підставі довідки МСЕК від 22.12.2014 р.; визнати протиправним та скасувати п. 22 протоколу № 77 від 21.06.2019 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги позивачу, згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. (в подальшому – Порядок № 975), та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 р. на підставі довідки МСЕК від 22.12.2014 р.; зобов`язати Міністерство оборони України, відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства не вирішено питання про призначення та нарахування позивачу  одноразової грошової допомоги на підставі довідки МСЕК від 22.12.2014 р. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції порушенні вимоги матеріального та процесуального права, а саме:  не враховано, що  на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності у 2014 році, право позивача на одноразову грошову допомогу  визначено  пп. 1 п. 6 Порядку № 975 та пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», оскільки причинами  інвалідності  у позивача є поранення та контузія, які пов`язані  з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК; не застосовано рішення Європейського суду з прав людини та не перевірено рішення відповідача вимогам п. 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 17.11.1984 р. по 06.12.1986 р. проходив військову службу у Збройних силах та з 20.08.1985 р. по 02.12.1986 р. приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан в складі військової частини НОМЕР_1 .
Згідно  із копіями висновку експерта ХОБСМЕ № 7454 від 08.10.2007 р., виписки з історії хвороби № 1469, позивач під час проходження військової служби отримав рубці на обличчі, які являються наслідком загоєння вогнепальних осколкових поранень; рубці на правому стегні і правої гомілки, які являються теж наслідком загоєння наскрізних кульових поранень; зазначені поранення у позивача могли бути отримані в терміни, зазначені засвідчуваних позивачем в періоді бойових дій в Республіці Афганістан. Крім того, у позивача мають стійкі залишкові явище перенесеної черепно-мозкової травми з лікворної гіпертензією, вестибуло-атактіческім синдромом, синкопальними станами, які можуть бути наслідком перенесеної контузії головного мозку в період бойових дій в Республіці Афганістан.
Внаслідок отриманих поранень та у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням військових обов`язків при проходженні військової служби у місцях, де велися бойові дії, позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності (довідка МСЕК серії ХАР-05 № 006263 від 26.11.2007 р.), після повторного огляду з 01.01.2015 р. - встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджено копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 10 ААБ № 201849 від 22.12.2014 р.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 р., яке набрало законної сили,  по справі № 820/270/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме:  визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу, одноразової грошової допомоги, передбаченої  Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",    постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги" та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату позивачу одноразової грошової допомоги передбаченої    Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та  Порядку № 975, та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року.
На виконання судового рішення від 21.02.2018 р. по вказаній справі ІНФОРМАЦІЯ_3  направлено до Міністерства оборони України документи для вирішення питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом № 69 від 06.07.2018 року (пункт 17 протоколу) рядовому в запасі ОСОБА_1 , (Харківський ОВК) відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР.  06.12.1986 року  позивача звільнено зі стокової військової служби, 26.11.2007 р. під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок отриманого поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, в країнах, де велися бойові дії, з 17.12.2012 року під час повторного огляду встановлено інвалідність - ІІ групи внаслідок отриманого поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, в країнах, де велися бойові дії. На день звільнення з військової служби заявник проходив службу в Прикордонних військах КГБ СРСР. 
Згідно з п. 17 Порядку № 975    та п. 6    ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Крім того зазначено, згідно зі    статтею 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"    фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього    Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військова формування та правоохоронні органи. Таки чином, витрати пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 р. по справі № 520/10854/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України  про визнання протиправним, скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано пункт 17 протоколу № 69 від 06.07.2018 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким позивачу  відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2  повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів, Міністерству оборони України, про виплату  позивачу одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», та в Порядку № 975 та  Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року; зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги позивачу, згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», та в Порядку № 975 та   Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року.
На виконання вищевказаного рішення, комісією Міністерства оборони України прийнято рішення № 77 від 21.06.2019 р. (пункт 22), яким позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність заявнику встановлена понад 3-місячний термін.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, яка на думку позивача  полягає у не вирішенні питання про  призначення йому одноразової грошової допомоги з підстав встановлення  інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки інвалідність позивачу встановлена у зв`язку із захворюванням, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії більше ніж через 30 років після звільнення з військової служби, а ІІ групу інвалідність встановлено 01.01.2017 року, тобто після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, то право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача не виникає.
Колегія суддів погоджується з таким  висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до    Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992    (в подальшому -  Закон України № 2232-XII).
Відповідно  до ч. 6   ст. 2 Закон України № 2232-XII, існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до  статті 41 Закону України № 2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених    Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки МСЕК 12 ААА № 118811 ВІД 11.01.2017 р. позивачу при повторному огляді внаслідок контузії  пов`язаної з виконанням  обов`язків військової служби  (обов`язку) в країні де велись бойові дії встановлено інвалідність  ІІ групи.  
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою вх. № 652 від 12.10.2017 р.,  про виплату йому одноразової допомоги, у зв`язку з  встановленням йому з 01.01.2017 р. ІІ групи інвалідності внаслідок контузії  пов`язаної з виконанням обов`язків  військової служби  (обов`язку) в країні де велись бойові дії. 
Таким чином, до спірних правовідносин в даному випадку необхідно застосувати ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 р.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  в редакції   Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 р., що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що частина шоста  статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема: допомоги - військовослужбовці строкової військової служби; визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби; відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.
Таким чином, статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла  на час  настання ІІ групи інвалідності  позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової  військової служби  у разі  настання  інвалідності після  закінчення трьох місяців  від дати  звільнення зі служби. 
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 20.11.2018 р.  (справа № 750/5074/17), від 12.02.2019 р. (справа № 816/1458/18). 
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 30 років після звільнення з військової служби, а ІІ групу інвалідність встановлено 01.01.2017 року.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 року по справі № 520/255/20  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.  

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  12.10.2020 року