Справа № 466/3802/14-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1505/20                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.
секретаря: Сеньків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 січня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

у січні 2020 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.
В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2014 року задоволено позов АТ «Укрексімбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 4499,07 грн. заборгованості та судовий збір у розмірі 243,60 грн. На виконання рішення суду 07.11.2014 року видано два виконавчі листи. Постановами державних виконавців Шевченківського ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавчі провадження № 45565899 та № 45565987, однак 24.06.2015 року виконавці документи повернуто без виконання. Стверджує, що 15.10.2015 року банком повторно пред`явлено виконавчі документи до виконання, у зв`язку з чим відкрито виконавчі провадження № 49061263 та № 49061442. У відповідь на запит Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про отримання інформації щодо стану виконання виконавчих листів Шевченківський ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області повідомив, що 28.12.2015 року та 31.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Однак постанови про повернення виконавчих документів разом з оригіналами виконавчих листів не надходили на адресу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», відтак оригінали виконавчих листів втрачено під час поштового пересилання не з вини банку. З наведених підстав просить поновити строк пред`явлення виконавчих листів, виданих 07.11.2014 року у справі № 466/3802/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 4999,07 грн. заборгованості та 243,60 грн. судового збору та видати дублікати зазначених виконавчих листів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 січня 2020 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відмовлено.
Ухвалу суду оскаржило Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням обставин, що мають значення для справи. 
Апелянт стверджує, що рішення суду не виконано, усі дії державного виконавця були неефективними та не призвели до погашення боргу, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язку заявника обґрунтовувати неефективність органів державної виконавчої служби. Зазначає, що право на виконання судового рішення є складовою частиною права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення суду має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким поновити строк пред`явлення виконавчих листів, виданих 07.11.2014 року у справі № 466/3802/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 4999,07 грн. заборгованості та 243,60 грн. судового збору та видати дублікати зазначених виконавчих листів.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та неефективності дій відділу державної виконавчої служби щодо виконання рішення суду. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст. 1291 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусова стадія виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямоване на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Статтею 22 Закону України України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній на момент ухвалення заочного рішення суду) визначено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду від 09 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 4499 грн. 7 коп. Стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
Матеріалами справи підтверджується, що заочне рішення Шевченківського районного суду від 09 липня 2014 року не оскаржувалося і набрало законної сили 21 липня 2014 року.
На виконання заочного рішення суду Шевченківським районним судом видано виконавчий лист № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 4499 грн. 7 коп. зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 21 липня 2015 року та виконавчий лист № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 21 липня 2015 року.
17 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про примусове виконання рішення суду.
Постановами державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 04 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження № 45565899 з виконання виконавчого листа № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 4499 грн. 7 коп. та виконавче провадження № 45565987 з виконання виконавчого листа № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.
24 червня 2015 року вищезазначені виконавчі листи повернуто стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України України «Про виконавче провадження» № 606-XIV у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи виявилися безрезультативними.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України № 606-XIV).
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України № 606-XIV у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц, аналізуючи положення статей 22, 23, 47 Закону України № 606-XIV, дійшла висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
Річний строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлюється з дня повернення такого документа і перебіг строку починається заново.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 у справі № 826/27905/15.
Відтак, виконавчі документи можна було пред`явити до для виконання в строк до 24 червня 2016 року.
Користуючись своїм правом на пред`явлення виконавчого листа для виконання в межах річного строку, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» 15 жовтня 2015 року повторно звернулося до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про примусове виконання рішення суду.
Постановами державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 26 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження № 49061442 з виконання виконавчого листа № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 4499 грн. 7 коп. та виконавче провадження № 49061263 з виконання виконавчого листа № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.
21 серпня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося із запитом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про надіслання постанови державного виконавця від 31 грудня 2015 року про повернення виконавчих документів.
З листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 35080 від 16 вересня 2019 року вбачається, що вищезазначені виконавчі провадження приєднані до зведеного виконавчого провадження, однак заходи, вжиті державним виконавцем щодо стягнення заборгованості виявилися без результативними, тому 31 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання (а.с. 48).
Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Аналізуючи зміст п. 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Саме такі правові висновки сформульовано у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) та від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).
Отже, за змістом згаданої норми чинного законодавства дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно було втрачено.
Обгрунтовуючи заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» покликається на те, що оригінали виконавчих листів було витрачено під час поштового пересилання, однак, на думку колегії суддів, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, заявником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчих листів № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року, виданих Шевченківським районним судом м. Львова.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося із заявою видачу його дубліката виконавчого листа з пропуском строку, оскільки законодавець встановлює строк до закінчення якого сторона виконавчого провадження може звернутися із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.
Відповідно до п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Таким чином, строк для звернення із заявою про видачу дубліката виконавчих листів № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року, виданих Шевченківським районним судом м. Львова закінчився 31 грудня 2018 року.
З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося із заявою про поновлення строку пред`явлення та видачу дублікатів виконавчих листів 27 грудня 2019 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті (а.с. 76), тобто майже через рік після закінчення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Враховуючи те, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а також не надано доказів втрати оригіналів виконавчих листів № 2/466/2080/14 від 07 листопада 2014 року, виданих Шевченківським районним судом м. Львова, беручи до уваги те, що Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» протягом тривалого часу абсолютно не цікавилося результатами виконанням рішення суду, а звернулося із запитом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області лише через чотири роки після відкриття виконавчих проваджень, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення та видачу дублікатів виконавчих листів. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» – залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 15.10.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О. 

Судді: Крайник Н. П. 

Цяцяк Р. П.