УХВАЛА

27 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 400/1664/20
адміністративне провадження № К/9901/25630/20
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду  Губської О.А., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №400/1664/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про: визнання протиправними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Павлюк М.А. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання по виконавчому провадженню ВП №61808506 по примусовому виконанню виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 по справі №400/25/19; зобов`язання скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Павлюк М.А. від 13 квітня 2020 ВП №61808506 по примусовому виконанню виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 по справі №400/24/19; зобов`язання винести постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61808506 по примусовому виконанню виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 по справі №400/25/19. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 07 жовтня 2020 року.
У касаційній скарзі, скаржник посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, підставою касаційного оскарження зазначає пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Так, у касаційній скарзі позивач вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме чи повинен у випадку якщо судовим рішенням передбачено скасування постанови Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого судом першої інстанції, видаватись виконавчий лист. 
Водночас, скаржник не спростовує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №826/7925/17, які були застосовані судом апеляційної інстанції, зокрема, щодо такого.
У постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 826/7925/17 Суд зазначив, що з моменту набрання судовим рішенням про скасування індивідуального акта законної сили такий індивідуальний акт утрачає юридичне значення і не породжує будь-яких юридичних наслідків, за виключенням тих, що пов`язані з його скасуванням. Чинність індивідуального акта, скасованого рішенням суду, яке набрало законної сили, не залежить від волі суб`єкта владних повноважень, який його прийняв, чи волі інших осіб. Суд вважав правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що скасування судом індивідуального акта є самостійним і вичерпним способом захисту порушених прав особи в адміністративному судочинстві, практична реалізація якого відбувається одночасно з набранням законної сили судовим рішенням і не вимагає здійснення від суб`єкта, що видав скасований акт, чи інших осіб, будь-яких дій.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої  статті 341 КАС України  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України, Суд
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №400/1664/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.  
        
Суддя 	О. А. Губська