ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 813/16/16
адміністративне провадження № К/9901/28593/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» до  Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову  Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року (суддя Кузан Р.І.) та ухвалу  Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року (судді: Хобор Р.Б. (головуючий), Попко Я.С., Сеник Р.П.) у справі № 813/16/16.

У С Т А Н О В И В:
І. Суть спору
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Технокап УА» (далі - позивач, ТОВ «Технокап УА») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДФС у Львівській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.11.2015 №0000222205/33775568, яким ТОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов`язання по ввізному миту на суму 210 626,92 грн та штрафними санкціями на суму 52 656,73 грн, №0000232205/33775568, яким ТОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов`язання по ПДВ на суму 42 125,37 грн та штрафними санкціями на суму 10 531,34 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 19.11.2015 №0000222205/33775568 та №0000232205/33775568, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки висновки викладені в акті перевірки, на підставі якого були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими, а позивачем були дотримані всі необхідні умови (передбачені діючим законодавством) при ввезенні товарів іноземними інвесторами на митну територію України, внаслідок чого позивач був звільнений від сплати ввізного мита.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано: податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № 0000222205/33775568 від 19.11.2015, яким ТОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов`язання по ввізному миту на суму 210 626,92 грн та штрафними санкціями на суму 52 656,73 грн,  податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № 0000232205/33775568 від 19.11.2015, яким ТОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов`язання по ПДВ на суму 42 125,37 грн та штрафними санкціями на суму 10 531,34 грн.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 19.11.2015 №0000222205/33775568 та №0000232205/33775568, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження порушень позивачем вимог чинного законодавства та правомірності прийняття оскаржуваних рішень, а також судами встановлено, що ввезене іноземним інвестором як внесок до статутного капіталу ТОВ «Технокап УА» майно, зареєстроване як іноземна інвестиція 29.12.2015 за реєстраційним № 1346-3-1-2967.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Львівській області подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року та ухвалу  Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Технокап УА» у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем було проведено митне оформлення майна за митними деклараціями                                      № 209140000/2013/005136 від 19.02.2013,  № 209140000/2013/005279 від 20.02.2013, № 209140000/2013/007933 від 14.03.2013, № 209140000/2013/012637 від 22.04.2013, № 209140000/2013/013199 від 25.04.2013, № 209140000/2013/015973 від 21.05.2013, № 209140000/2013/025639 від 31.07.2013. Згідно з вказаними митними деклараціями митне оформлення майна проведено із звільненням від оподаткування ввізним митом. В графі 36 митних декларацій вказаний код тарифної пільги (тарифної преференції) - « 152». Відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012, вказаним кодом пільги позначаються товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов`язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України «Про режим іноземного інвестування» з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями.
За класифікатором способу розрахунку (графа 47 митних декларацій) ввізне мито нараховувалось по коду « 06» - сума податку нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування, передбаченим Митним кодексом України, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, при переміщенні товарів у митні режими імпорту, експорту.
На підставі Наказу № 691 від 27.10.2015 ГУ ДФС у Львівській області проведено невиїзну документальну перевірку ТОВ «Технокап УА» щодо обґрунтованості та законності надання пільг і звільнення позивача від оподаткування під час митного оформлення іноземних інвестицій. Результати перевірки оформлені актом № н16/22-05/33775568 від 03.11.2015. Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 278, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 281, ч. 2 ст. 287 Митного кодексу України, ст. 13 Закону України «Про режим іноземного інвестування», ч. 2 ст. 270, п.п. «в»         п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст.187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу. Відповідачем при проведенні перевірки враховано інформацію Львівської обласної державної адміністрації, викладену в листі № 4-11-4408 від 21.10.2015, про те, що ТОВ «Технокап УА» за 2013 рік не вносило інформаційних повідомлень щодо державної реєстрації іноземних інвестицій.
За результатами перевірки ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення № 0000222205/33775568 від 19.11.2015, яким ТОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов`язання по ввізному миту на суму 210 626,92 грн та штрафними санкціями на суму 52 656,73 грн та № 0000232205/33775568 від 19.11.2015, яким ТОВ «Технокап УА» збільшено суму грошового зобов`язання по ПДВ на суму 42 125,37 грн та штрафними санкціями на суму 10 531,34 грн.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ввезене на територію України іноземним учасником ТОВ «Технокап УА» обладнання зараховано на баланс позивача, введено в експлуатацію та використовується підприємством в господарській діяльності. Таке обладнання є іноземною інвестицією, а позивач має статус підприємства з іноземними інвестиціями. Крім того, судами встановлено (що не заперечується відповідачем), що вказане майно (обладнання) було зареєстроване як іноземна інвестиція 29.12.2015 за реєстраційним № 1346-3-1-2967.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на порушення, які на його думку допущено позивачем, зокрема, зазначає, що ТОВ «Технокап УА» неправомірно скористалося пільгою зі сплати ввізного мита, оскільки Закон України «Про режим іноземного інвестування»  встановлює обов`язок державної реєстрації іноземних інвестицій, а згідно наявної інформації у контролюючого органу від Львівської обласної державної адміністрації, викладеної в листі № 4-11-4408 від 21.10.2015, ТОВ «Технокап УА» за 2013 рік не вносило інформаційних повідомлень щодо державної реєстрації іноземних інвестицій, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішень.
8. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Митний кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Частина друга статті 287.
Товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов`язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до  Закону України «Про режим іноземного інвестування»  з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита. При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне мито сплачується на загальних підставах.
11. Закон України від 19.03.1996 № 93/96-ВР «Про режим іноземного інвестування» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
11.1. Стаття 1.
Іноземні інвестиції - цінності,  що вкладаються іноземними інвесторами в об`єкти інвестиційної  діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту;
підприємство з іноземними інвестиціями - підприємство (організація) будь-якої організаційно-правової  форми, створене відповідно  до  законодавства  України,  іноземна інвестиція в статутному  капіталі якого, за його наявності, становить не менше 10 відсотків;
державна реєстрація  іноземної  інвестиції  - фіксування факту  внесення  іноземної  інвестиції  шляхом  присвоєння органом державної реєстрації Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій інформаційному повідомленню реєстраційного номера з відповідним записом у журналі обліку державної реєстрації внесених іноземних інвестицій.
11.2. Частина друга, п`ята статті 13.
Державна реєстрація (перереєстрація) іноземних інвестицій та її  анулювання  здійснюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, в семиденний строк з дня подання іноземним інвестором  документів  для  реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання.
Незареєстровані іноземні інвестиції не дають права на одержання пільг та гарантій, передбачених цим Законом.
11.3. Стаття 18.
Оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного  капіталу підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або використання з  метою, безпосередньо не пов`язаною з провадженням підприємницької діяльності), здійснюється у порядку, встановленому Митним кодексом України.
12. Порядок державної реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2013    № 139 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання» (чинний на час виникнення спірних правовідносин):
12.1. Пункт 2.
Державна реєстрація (перереєстрація) іноземних інвестицій та її анулювання здійснюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями (далі - органи державної реєстрації) у семиденний строк з дня подання іноземним інвестором документів для реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій або її анулювання.
12.2. Пункти 4 та 5.
Для державної реєстрації іноземних інвестицій іноземний інвестор або уповноважена ним в установленому порядку особа (далі - заявник) подає органу державної реєстрації такі документи: інформаційне повідомлення згідно з  додатком 1  до цього Порядку у трьох примірниках з відміткою територіального органу Міністерства доходів і зборів за місцем здійснення інвестицій про їх фактичне здійснення. Зазначене повідомлення заповнюється згідно з  додатком 2  до цього Порядку; документи, що підтверджують форму здійснення іноземних інвестицій (установчі документи, договори (контракти) про виробничу кооперацію, спільне виробництво та інші види спільної інвестиційної діяльності, концесійні договори тощо); документи, які підтверджують вартість іноземних інвестицій, що визначається відповідно до статті 2  Закону України «Про режим іноземного інвестування».
Орган державної реєстрації зазначає дату надходження документів у  журналі обліку державної реєстрації іноземних інвестицій  (далі - журнал обліку), форма якого затверджується Мінекономрозвитку, та протягом семи днів розглядає подані документи і приймає рішення про реєстрацію іноземних інвестицій або про відмову в їх реєстрації.
12.3. Пункт 11.
Державна реєстрація іноземних інвестицій діє протягом усього періоду використання інвестицій.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Колегія суддів зазначає, що з 1 червня 2012 року оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями здійснюється у порядку, встановленому Митним кодексом України.
Відповідно до положень частини другої  статті 287 Митного кодексу України  встановлюються особливості оподаткування митом окремих видів товарів. Товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов`язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до  Закону України «Про режим іноземного інвестування»  з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита. При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне мито сплачується на загальних підставах.
14. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин  Митний кодекс України  встановлював режим умовного звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів, які розмитнювалися як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями. Умовами, які дозволяли суб`єктам господарювання використовувати спеціальний митний режим, була не тільки заборона відчуження таких товарів протягом трьох років з часу зарахування їх на баланс підприємства, а також те, що такий товар було ввезено відповідно до вимог встановлених Законом України «Про режим іноземного інвестування», нормами якого прямо передбачено державну реєстрацію іноземних інвестицій та імперативно зазначено, що незареєстровані іноземні інвестиції не дають права на одержання пільг та гарантій.
15. Отже, негативні наслідки для платника податків, який скористався особливим режимом оподаткування, передбаченим  статтею 287 Митного кодексу України, наступають не лише у випадку відчуженням таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс (у такому випадку ввізне мито сплачується на загальних підставах), а і у випадку, коли платник податків скористався вказаної пільгою безпідставно (а саме - у випадку ввезення товару, який задекларований як іноземна інвестиція, однак без її державної реєстрації), оскільки положеннями Митного кодексу України не передбачено звільнення від державної реєстрації таких інвестицій (внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями) у порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2013 № 139 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання» (чинному на час виникнення спірних правовідносин).
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша  статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
17. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у  запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
18. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, зокрема, того, що позивачем вказане майно (обладнання) зареєстроване як іноземна інвестиція 29.12.2015 за реєстраційним № 1346-3-1-2967 та не було відчужено такий товар протягом трьох років з часу його зарахування на баланс підприємства, що не спростовано (жодними належними та достатніми доказами) та не заперечується відповідачем, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 19.11.2015 №0000222205/33775568 та №0000232205/33775568, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.
19. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених відповідачем у запереченні на адміністративний позов та в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені контролюючим органом доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
20. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову  Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року та ухвалу  Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року слід залишити без задоволення.
21. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
22. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року та ухвалу  Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі № 813/16/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова