ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8014/19          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 жовтня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді          Сорочка Є.О.,
суддів           Чаку Є.В., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРФУД"   про застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив застосувати заходи реагування до ТОВ "ФОРФУД", розташованого за адресою Майдан Незалежності, ТЦ «Глобус», 3 лінія в м. Києві у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на наявності правових підстав для застосування заходів реагування.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням ДСНС України у м. Києві видано наказ від 15.01.2019 №28 «Про проведення планових перевірок», згідно якого державним інспекторам у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту доручено у період з 10.02.2019 по 21.02.2019 провести планову перевірку приміщень ТОВ «Форфуд», розташованого за адресою: Майдан Незалежності, ТЦ «Глобус», 3 лінія, м. Києва, щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
На підставі наказу від 15.01.2019 №28 видано посвідчення від 01.02.2019 №1026 на проведення планової перевірки додержання та виконання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки.
За результатами проведення планової (позапланової) перевірки складено акт від 21.02.2019 року № 10, згідно висновків якого у ході перевірки встановлено 19 порушень:
- допускається захаращення шляхів евакуації матеріальними цінностями;
- висота дверей евакуаційного виходу менше 2м (встановлено ролет) в порушенні п.7.2.7 ДБП В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»;
- ширина дверей евакуаційного виходу менше 0.8м в порушенні н.7.2.7 ДБН В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»;
- не всі приміщення обладнані системами протипожежного захисту (приміщення пральні, простір за підвісними стелями);
- для гасіння пожеж при загорянні жиру зона з кухонним обладнанням не обладнана модульною системою локального пожежогасіння спеціалізованою для такого виду загорянь в порушення п. 8.1.5 ДБН В.2.5-56:2014;
- допускається розташування продукції на відстані менше ніж 0.5 м до зрошувачів та сповіщувачів в порушенні п. 8.1.8.4 додаток Ж ДБН В.2.5- 56:2014;
- не наданий акт відповідності систем протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014;
- загальний коридор без природного освітлення довжиною більше 15 метрів, не обладнаний спеціальною системою протидимного захисту в порушенні п. 10.2.4. ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;
- приміщення не забезпечені згідно з вимогами ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва". ДБН В.2.5-23-2010 "Проектування електрообладнання об`єктів цивільного призначення" світловими покажчиками "Вихід" (центральний вихід);
- двері складських приміщень не виконані протипожежними з межею вогнестійкості не менше 30 хвилин;
- електрощитову не відділено від інших приміщень протипожежними перегородками 1-го типу відповідно до п. 9.3.6 ДБН В.2.2-9-2009;
- з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;
- допускається встановлення електророзетки на горючій основі (конструкції) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра;
- групові електрощитки не оснащені схемами підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки);
- приміщення не в повній мірі забезпечені первинними засобами пожежогасіння: вогнегасниками для локалізації і ліквідації пожеж у їх початковій стадії розвитку відповідно до Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 січня 2018 року N 25, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2018 р. за № 225/31677;
- не всі вогнегасники встановлено в легкодоступних та видних місцях, а також у пожежонебезпечних місцях, де найбільш вірогідна поява осередків пожежі;
- захаращені підступи до пожежних кран-комплектів;
- допускається прасування одягу електропрасками не в спеціально виділених і відповідним чином обладнаних для цього приміщеннях;
- на випадок виникнення пожежі приміщення ресторану не забезпечені пристроями фільтрувальними для саморятування під час пожежі (для обслуговувального персоналу).
Враховуючи наявність виявлених порушень, позивач звернувся до суду із позовом.
У подальшому, за заявою позивача відповідачем проведено новий позаплановий захід, за результатами якого складено акт від 31.07.2019 № 48, згідно висновків якого виявлені такі порушення:
- ширина дверей евакуаційного виходу менше 0.8м в порушенні н.7.2.7 ДБН В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» (розділ ІІІ п. 2.23 глави 2 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417 (далі - ППБУ));
- не всі приміщення обладнані системами протипожежного захисту (приміщення пральні, простір за підвісними стелями) (ППБУ розділ V п. 1.2);
- не наданий акт відповідності систем протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 (ППБУ розділ V п. 1.4);
- загальний коридор без природного освітлення довжиною більше 15 метрів, не обладнаний спеціальною системою протидимного захисту в порушенні п. 10.2.4. ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (ППБУ розділ V п. 1.2);
- електрощитову не відділено від інших приміщень протипожежними перегородками 1-го типу відповідно до п. 9.3.6 ДБН В.2.2-9-2009 (ППБУ розділ ІІ п. 22).
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що враховуючи вчинення відповідачем дій з метою усунення всіх порушень, викладених в актах перевірок, принципу пропорційності порушення і покарання, суд приходить до висновку про відсутність необхідності у застосуванні до відповідача такого заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю), як застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень ТОВ «Форфуд».
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною п`ятою статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Частиною сьомою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Згідно з частиною першою статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до частин першої, другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України     посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення.
Згідно статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. В протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.
Враховуючи, що заходи реагування вступають у дію з дня набрання судовим рішенням законної сили - у даному випадку з дня ухвалення судом апеляційної інстанції відповідного рішення, то відсутність (усунення) виявлених порушень під час судового розгляду справи, нівелює необхідність застосування таких заходів - в інакшому випадку такі заходи фактично будуть застосовані до безпечного об`єкта.
Як зазначалося, у ході здійснення перевірки спірного об`єкту, позивачем було виявлено ряд порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
У подальшому, за результатами повторної перевірки, позивачем встановлено, що неусунутими залились п`ять виявлених порушень.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції погодився з позицією позивача про те, що виявлені порушення є безпідставними, а відтак у застосуванні заходів реагування немає необхідності.
Проте, позивач в апеляційній скарзі наполягає на тому, що виявлені порушення є об`єктивними та такими, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Перевіряючи наведені обставини, колегія суддів дійшла таких висновків:
1. Щодо ширини дверей евакуаційного виходу менше 0.8м.
Згідно п.7.2.7 ДБН В. 1.1-7:2016 висота та ширина у просвіті евакуаційних виходів (дверей) для будинків різного призначення встановлюється відповідними НД. При цьому висота цих виходів повинна бути не менша за 2,0 м, а ширина -0,8 м.
Відповідно до розділу ІІІ п. 2.23 глави 2 ППБУ забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою.
Згідно пункту 7.2.1 ДБН В. 1.1-7:2016 виходи відносяться до евакуаційних, якщо вони ведуть із приміщень:
а) першого поверху - назовні безпосередньо або через коридор, вестибюль (фойє, хол), сходову клітку, сходи;
б) будь-якого надземного поверху, крім першого: через коридор, хол (крім холу зазначеного у підпункті а) пункту 7.3.1 цих Норм), вестибюль (фойє), покрівлю або її ділянку, що відповідає вимогам 7.3.12 цих Норм, до сходової клітки або сходів; безпосередньо до сходової клітки (сходів);
в) цокольного, підвального, підземного поверхів - назовні безпосередньо, через сходи, сходову клітку, які мають вихід назовні безпосередньо, або через коридор, який веде до таких сходів, сходової клітки. Допус¬кається вихід назовні із зазначених сходів, сходової клітки влаштовувати через тамбур, який відокремлений від поверху суцільною протипожежною перегородкою 1-го типу;
г) у сусіднє приміщення на тому ж поверсі, яке забезпечено виходами, зазначеними в підпунктах а), б) та в) цього пункту, крім випадків, обумовлених у НД.
До евакуаційного виходу відноситься вихід, що веде із експлуатованого виду покрівлі до сходової клітки або сходів.
Відповідач вказує, що зафіксований в акті перевірки вихід не є евакуаційним, а тому на нього не розповсюджуються положення щодо мінімально допустимої ширини.  Колегія суддів наголошує, що достовірних доказів на спростування наведених обставин позивач не надав, а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що спірний вихід дійсно відноситься до евакуаційних у розумінні пункту 7.2.1 ДБН В. 1.1-7:2016.
При цьому, посилання скаржника на лист Управління з організації забезпечення заходів цивільного захисту на особливо важливих об`єктах ГУ ДСНС України в м. Києві від 30.08.2019 № 30/466 наведених обставин не спростовує, оскільки такий лист не є належним та допустим доказом дійсного розташування та функціонального призначення спірного виходу.
2. Щодо необладнання всіх приміщень системами протипожежного захисту (приміщення пральні, простір за підвісними стелями).
Відповідно до пункту 1.2 ППБУ розділ V п. 1.2 будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
Відповідач вказує, що місце розташування пральні не є окремим приміщенням, а входить до зони дії пожежних сповіщувачів, розташованих в коридорі.
Доказів того, що пральня позивача розташовується в окремому приміщенні відповідач не надав та відповідних спростувань в апеляційній скарзі не навів.
3. Не надання акту відповідності систем протипожежного захисту.
Відповідно до пункту 1.4 ППБУ розділ V п. 1.4 підтримання експлуатаційної придатності СПЗ повинно проводитися відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
Таким чином, у наведеній нормі відсутня вимога про надання акту відповідності, однак є необхідність підтримання експлуатаційної придатності системи протипожежного захисту. При цьому, належним стан цієї системи відповідач обґрунтовує посиланням на лист ТОВ «СЛД СЕРВІС» від 20.03.2019, правомірність чого в апеляційній скарзі не заречено.
У свою чергу, в обґрунтування своєї позиції, відповідач посилається на те, що у спірному приміщенні взагалі відсутня система протипожежного захисту. Проте, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що відсутність відповідної системи не було зафіксоване в актах здійснених перевірок, а тому вказані доводи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів.
4. Щодо загального коридору без природного освітлення довжиною більше 15 метрів, не обладнаного спеціальною системою протидимного захисту.
Відповідно до пункту 1.2 ППБУ розділ V п. 1.2 будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
Відповідно до пункту 10.2.4. ДБН В.2.5-56:2014 видалення диму та гарячих газоподібних продуктів згоряння потрібно передбачати:
а) з коридорів і холів житлових, громадських та адміністративно-побутових будинків згідно з ДБН В.2.2-9, ДБН В.2.2-15, ДБН В.2.2-24, ДБН В.2.2-28 або інших будівельних норм залежно від виду та специфіки об`єкта;
б) з коридорів виробничих, житлових, громадських та адміністративно-побутових будинків умовною висотою більше ніж 26,5 м;
в) з коридорів довжиною більше ніж 15 м, які не мають природного освітлення, виробничих будинків категорій А, Б та В з кількістю поверхів два та більше;
в) з виробничих та складських приміщень з постійними робочими місцями, якщо приміщення віднесено до категорій А, Б, В, Г або Д в будинках ІУа ступеня вогнестійкості;
д) з торговельних залів площею більш ніж 150 м2, книгосховищ та архівів;
е) з приміщень, які не мають природного освітлення: громадських та адміністративно-побутових з постійним або тимчасовим перебуванням 50 і більше осіб; площею 55 м2 і більше, які призначено для зберігання або де використовуються горючі матеріали, за наявності постійних робочих місць; гардеробних площею 200 м2 і більше.
Допускається передбачати видалення диму та гарячих газоподібних продуктів згоряння з виробничих приміщень категорії В площею не більше ніж 200 м2 через коридор, який примикає до цього приміщення.
Відповідач наполягає на тому, що в коридорі наявні системи протидимного захисту, відповідно до Додатку 3 до Договору суборенди №26/16-Ш від 15.11.2016, Технічної специфікації приміщення; фотофіксації системи димовидалення з засувкою BELIMO AFR 24-S.
Водночас, позивач наполягає на відсутності вказаної системи, зазначаючи про те, що відсутні акти виконаних робіт та акти перевірки роботи системи.
Проте, колегія суддів наголошує, що ненадання до перевірки наведених актів, жодним чином не є підставою для висновку про те, що відповідної системи протидимного захисту не було встановлено чи про те, що вона фактично не функціонує.
5. Щодо не відділення електрощитової від інших приміщень протипожежними перегородками 1-го типу.
Згідно пункту 9.3.6 ДБН В.2.2-9-2009 у пожежонебезпечних господарських та технічних приміщеннях (коморах для зберігання горючих матеріалів, електрощитових, вентиляційних камерах тощо) перегородки повинні бути протипожежними 1-го типу.
Таким чином наведена норма визначає вимори саме до технічних приміщень, зокрема електрощитових). Проте, як зазначає відповідач, у закладі відсутнє окрема технічне приміщення електрощитової, а остання у відповідності до пункту 2.4.7 «Правил будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок», затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.06.2001 № 272 встановлена у зручному і доступному для обслуговування місці, у шафі із ступенями захисту оболонки за ГОСТ 14254 не нижче IP 31.
Таким чином, станом на час судового розгляду справи відповідачем підтверджено усунення окремих порушень та безпідставність посилань відповідача та наявність решти порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті.
За таких обставин, наразі підстави для застосування заходів реагування відсутні, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя          Є.О. Сорочко

Суддя          Є.В. Чаку

Суддя          І.В. Федотов