ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 р. 	Справа № 520/8743/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Бершова Г.Є.
суддів: Чалого І.С. ,  Бегунца А.О. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 (суддя Мінаєва К.В.,  м. Харків, повний текст складено 12.12.19) по справі № 520/8743/19
          за позовом         Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до         Головного управління ДПС у Харківській області                 
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009441306; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009411306; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009391306; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009421306; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009461306; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009441306; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00000731706; визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00000731706; визнати протиправним та скасувати рішення № 00009431306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 24.06.2019 р. ГУ ДФС у Харківській області; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009451306; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009471306;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом направлено лист до ТОВ "Пост Фінанс" щодо інформації про позивача, який не може вважатися податковою інформацією в розумінні Податкового кодексу України, що в свою чергу позбавляє контролюючий орган, робити посилання на подібну інформацію та її використання при формуванні висновків про порушення з боку платника, а саме: не вірно визначено базу оподаткування, чим порушено вимоги Податкового кодексу України, які визначають особливості здійснення господарської діяльності на окремих системах оподаткування, строки подання звітності та ставки податків і зборів. Позивач вважає, що будучи платником єдиного податку 2-ої групи виконав свій обов`язок та відобразив в книзі обліку доходів дохід, отриманий від господарської діяльності, пов`язаної з наданням послуг за договорами доручення. При цьому, позивач вважає, що він міг отримати дохід як в готівковій, так і в безготівковій формі, тобто не повинен мати документів, які підтверджували отримання винагороди, адже цей факт було відображено в книзі обліку доходів як отриманий дохід в готівковій формі, яка надана до контролюючого органу на підтвердження законності своєї діяльності. Отже, вважає, що дохід в 2017 році та 2018 році не перевищував максимально допустимого обсягу в розмірі 1500   000,00 грн., а склав 353658,10 грн. - в 2017 році та 1004744,00 грн. - у 2018 році, які були відображені в деклараціях, а висновки контролюючого органу про те, що ОСОБА_1 було перевищено в 2017 році максимальний обсяг доходу, через що останній з 01.01.2018 року перебував на загальній системі оподаткування, а відповідно й рішення, винесені на підставі вказаних висновків, є хибними та такими, що не відповідають дійсності. У зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року позовні вимоги було задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009441306, від 24.06.2019 р. №00009411306, від 24.06.2019 р. №00009391306, від 24.06.2019 р. №00009421306, від 24.06.2019 р. №00009461306,  від 24.06.2019 р. №00009451306, від 24.06.2019 р. №00009431306, від 24.06.2019 р. №00009471306.
Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009401306.
Визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00000731706.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.
Представник  позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 18.04.2019 р. №2877 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р., повноти та своєчасності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року (т.1 а.с.117).
За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки було складено Акт від 31.05.2019 № 1861/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 . (т.1 а.с.79-116) 
Актом перевірки встановлені такі порушення:
п.п. 2 п. 293.8 статті 293 ПК України у зв`язку з чим занижено податкові зобов`язання по єдиному податку за 2017 рік на 448809,90 грн.;
п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 170 ПК України, в частині відсутності витрат за встановленою формою з 01.01.2018 по 31.12.2018;
п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 177.5.2., п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України, а саме: не надано декларацію про майновий стан та доходи 2018 рік та декларацію про майновий стан та доходи за 1 квартал 2018 року;
п. 177.1, п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4., п.п. 177.5.3. п. 177.5 ст. 177 ПК України, а саме: встановлено завищення витрат та заниження чистого оподаткованого доходу за 2018 рік на 1829464,28 грн., що привело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2018 рік на суму 329303,57 грн.;
ст. 168, 176, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX ПК України в частині заниження податкових зобов`язань по військовому збору за 2018 рік в сумі 27441,96 грн.;
п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: надання звітів за 2018 рік не за встановленою формою;
п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме заниження ЄСВ за 2018 рік на загальну суму 147430,80 грн.;
п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, а саме: заниження податкового зобов`язання з ПДВ за 2018 рік в сумі 367858,60 грн.;
п. 44.1 та 44.3 ст. 44 ПК України;
ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: з 01.01.2018 по 31.12.2018 при розрахунках за готівкові кошти з покупцями не застосовував книгу обліку розрахункових операцій та розрахункові книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення.
Не погодившись з висновками, що викладені в Акті, ОСОБА_1 було подане заперечення на висновки акту документальної позапланової невиїзної перевірки. До заперечень на підтвердження позиції ОСОБА_1 та спростування висновків, викладених в акті, було додано оригінали та копії документів фінансової звітності господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (т.1 а.с.119-126).
За результатами розгляду заперечень висновки акту в частині порушень та донарахуваних сум залишено без змін. (т.1 а.с.26-35)
На підставі Акту від 31.05.2019 № 1861/20-40-13-06-08/2521521813 ГУ ДФС у Харківській області було винесено (т.1 а.с.135-143): податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009441306, яким нараховано 561012,38 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009411306, яким нараховано 510,00 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009391306, яким нараховано 340,00 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009421306, яким нараховано 411629,46 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009461306, яким нараховано 34302,45 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009401306, яким нараховано 170,00 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00000731706, якою нараховано 147430,80 грн.; рішення №00009431306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 24.06.2019 р. ГУ ДФС у Харківській області, яким нараховано 14743,08 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009451306, яким нараховано 59823,25 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24.06.2019 р. №00009471306, яким нараховано 01,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем у фінансовій звітності відображені доходи, які отримані за наслідком виконання договорів доручення, укладеними між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у відповідності до ст.292 ПК України, а саме як суми отриманої винагороди повіреного. Разом з тим, суд вважає, що відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації щодо діяльності позивача, а під час перевірки не взяті до уваги первинні документи, які були надані платником податків щодо такої діяльності, отже, висновки контролюючого органу щодо порушень податкового законодавства ОСОБА_1 є не обґрунтованими.
Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції та зазначає, що воно підлягає скасуванню з таких підстав.
Так, з акту перевірки встановлено, що відповідно до листа ДФС України від 16.11.2018 р. №35805/7/99-99-7 04-03-17 (вх. №6403/8 від 16.1 1.2018 р.), листа ДФС України від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 (вх. №6517/8 від 22.11.2018 р.) до ГУ ДФС у Харківської області надійшла податкова інформація щодо платників податків-фізичних осіб, які  користувалися послугами ТОВ «Нова пошта» та ТО В «Пост Фінанс», а саме: платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) у 2017 р - 2018 р., який реалізовував товар, доставку якого здійснювала ТОВ «Нова пошта», а розрахунки за товар проводилися із залученням ТОВ «Пост Фінанс». Відповідно додатку до листа ДФС від 16.11.2018 №35805/7/99-99-13-04-03-17, додатку до листа ДФС України від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 встановлено, що платником податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) отримано грошові перекази у 2017 році - у сумі 4492100,00 грн., у 2018 році у сумі 1839300,00 грн., при цьому згідно даних в інформаційних ресурсах Державної фіскальної служби України, що знаходяться в розпорядженні Головного управління ДФС Харківській області, загальна сума одержаного доходу згідно декларації платника єдиного податку за 2017 склала 353658,10 грн., загальна сума одержаного доходу за 2018 склала 1004744,00 грн.
Отже, за результатами перевірки платника податків ОСОБА_1 встановлено перевищення граничного обсягу доходів у 2017 році на 2992066,00 грн., у зв`язку з чим платник податків ОСОБА_1 - платник єдиного податку другої групи, який перевищив у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників податків, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходить з застосування ставки єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи. Однак, платником податків ОСОБА_1 застосування ставки в розмірі 15 відсотків не здійснено, заява стосовно відмови від застосування спрощеної системи оподаткування не надано та перехід з 01.01.2018 на загальну систему оподаткування не здійснено.
Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем та зареєстрований в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Видами діяльності є, зокрема, роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.
Статтею 291 ПК України встановлені правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку. 
Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених   пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. 
Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.
Відповідно ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.
У разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).
Датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.
Згідно п. 177.1, п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4., п.п. 177.5.3. п. 177.5 ст. 177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною   пунктом 167.1   статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;
документально не підтверджені витрати.
Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати. Надмірно сплачені суми податку підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку або поверненню платнику податку в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положеннями п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 177.5.2., п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. 
Фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.
Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений   підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи. Фізичні особи, стосовно яких проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням, подають   податкову декларацію   за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності, протягом 30 календарних днів з дня проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. У разі проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням останнім базовим податковим (звітним) періодом є період з дня, наступного за днем закінчення попереднього базового податкового (звітного) періоду до останнього дня календарного місяця, в якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.
Платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.
Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені   пунктом 295.1   статті 295 цього Кодексу.
Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.
Відповідно п.п.2 п.293.8 ст.293 Податкового кодексу України ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.
Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.
Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.
Згідно п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 170 ПК України, платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів. Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до   Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Висновки акту перевірки базуються на факті перевищення позивачем суми обсягу доходу платника єдиного податку.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно договорів доручення, платник податків ОСОБА_1 був Повіреним, а платники податків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виступали в якості Довірителя. За укладеними договорами доручення, на підставі довіреностей, Повірений зобов`язується вчинити від імені та за рахунок Довірителя отримання грошових переказів в усіх організаціях, поштових відділеннях у тому числі у відділеннях Нової пошти, філіях, у відділеннях зв`язку, з питань відправлення від імені Довірителя та інших видів грошових нарахувань будь-якої поштової кореспонденції, листів, поштових відправлень, документів, посилок, вантажів та інших. В свою чергу, Довіритель зобов`язується сплачувати щомісяця за фактично відпрацьований час Повіреному фіксовану грошову винагороду, після чого сторони підписують акт виконаних робіт. Так, за договорами доручення платник ОСОБА_1 отримує грошову винагороду від ОСОБА_2 4055.,00 грн./міс., від ОСОБА_3 3300,00 грн/міс., від ОСОБА_4 - 3500,00 грн./міс. (т.1 а.с.36-37, 40-41, 45-46). 
На підтвердження виконання зазначених договорів позивачем надано до матеріалів справи акти приймання виконаних робіт від 17.01.2018 р., 28.03.2018 р., 30.01.2018 р., 10.01.2018 р., доручення, акти приймання-передачі (коштів), книгу обліку. (т.1 а.с.38-52)
З матеріалів справи судом встановлено, що суми, отримані позивачем, відображені в книзі обліку, а саме: 10.01.2018 р. - 10500 грн., 17.01.2018 р. - 16220 грн., 30.01.2018 р. - 13200 грн., 28.03.2019 р. - 6600 грн. (т.1 а.с.61-62).
Відповідно до листа ТОВ «Пост Фінанс» щодо надання інформації про суми отриманих платниками податків-фізичними особами грошових переказів за 2015-2018 роки встановлено, що ОСОБА_1 отримав за період з 01.01.2017 р. - 4492066 грн., з 01.01.2018-31.10.2018 р. - 1839293 грн. (т.1 а.с.226-227).
Колегія суддів зазначає, що з наданих позивачем актів виконаних робіт не можливо встановити, за який період позивачем надані послуги з отримання коштів, оскільки вказані акти містять лише інформацію про кількість місяців, за які мають бути сплачені кошти відповідно до договорів доручення.
Окрім того, вказані акти приймання виконаних робіт є типовими. З них не можливо встановити, які саме доручення були виконані повіреним, оскільки в них йдеться мова лише про узагальнені зобов`язання повіреного відповідно до предметів укладених договорів.
Позивачем також не надано до суду банківські виписки, чеки, прибутково-касові ордери тощо, які б підтверджували, яким чином позивач отримав дохід від наданих послуг у розмірі 46520,00 грн.
Також колегією суддів встановлено, що відповідно до договорів доручення позивач зобов`язується вчинити від імені та за рахунок довірителя отримання грошових переказів, проте, судом встановлено, що кошти надходили на ім`я ОСОБА_1 , а не довірителей.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не підтверджено, що кошти, отримані на його ім`я протягом 2017 - 2018 років, були отримані ним для передавання третім особам за винагороду відповідно до договорів доручення.
На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем у фінансовій звітності відображені доходи, які отримані за наслідком виконання договорів доручення, укладених між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у відповідності до ст.292 ПК України, а саме як суми отриманої винагороди повіреного. 
Таким чином, рішення, прийняті податковим органом у відношенні позивача, є правомірними, прийнятими у межах повноважень, а тому скасуванню не підлягають.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.  
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.  
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 по справі № 520/8743/19  скасувати.  
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.С. Чалий    А.О. Бегунц   	
Постанова складена в повному обсязі  31.12.20 у зв`язку із перебуванням судді Бершова Г.Є. у відпустці.