ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  922/1001/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020
у складі колегії суддів: В. І. Пушай - головуючий, Н. М. Пелипенко, Д. О. Попков
за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
до 
1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабтехпром»;
2. Фізичної особи ОСОБА_2 ;
3. Фізичної особи ОСОБА_1 ;
4. Фізичної особи ОСОБА_3 
про стягнення 1     183     225,00 грн.
ВСТАНОВИВ:

1. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини, що передували прийняттю оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ «Приватбанк», позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Снабтехпром» (далі - ТОВ «Снабтехпром», відповідач-1), фізичної особи ОСОБА_2 (далі - відповідач-2), фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач-3) та фізичної особи ОСОБА_3 (далі - відповідач-4) заборгованості за кредитним договором №58/2003 від 16.10.2003 у розмірі 1 183 225,00 грн.

30 липня 2020 року під час підготовчого провадження у справі, тобто до початку розгляду справи по суті, позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду, яка обґрунтована приписами п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.07.2020 задоволено зазначену заяву позивача. Позов АТ «ПриватБанк» залишено без розгляду. Судові витрати в розмірі 17 748, 38 грн покладено на позивача.

03 серпня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій останній просив суд задовольнити заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвоката Прядко О.О. у межах розгляду даної справи на загальну суму 6 475, 00 грн, стягнувши їх з позивача - АТ «ПриватБанк».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2020 у справі №922/1001/20 задоволено заяву фізичної особи ОСОБА_1 . Стягнуто з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь Фізичної особи ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 475, 00 грн.

Ухвала мотивована доведеністю розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції наголошує на тому, що позов у даній справі залишено без розгляду саме за заявою позивача.

2. Короткий зміст постанови апеляційного господарського суду і мотиви її прийняття

Постановою  Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 10.08.2020 у справі №922/1001/20 та відмовлено в задоволенні заяви фізичної особи ОСОБА_1 про розподіл судових витрат. Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 на користь АТ «Приватбанк» судовий збір за апеляційною скаргою в сумі 2 102,00 грн.

Постанова мотивована недоведеністю ОСОБА_1 наявності необґрунтованих дій позивача в даному випадку, які обумовили понесення ним спірних витрат, а також недоведеністю того, що послуги, відображені в акті приймання-передачі від 01.06.2020 надавалися адвокатом Прядко О.О. в межах договору № 16/20 від 01.06.2020 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.06.2020), укладеного з метою представництва інтересів ОСОБА_1 у господарському суді Харківської області під час розгляду справи №922/1001/20.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 та залишити в силі ухвалу господарського суду Харківської області від 10.08.2020 у справі №922/1001/20.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву зазначені необґрунтовані дії позивача, який повторно звернувся до суду із аналогічним позовом, що отримало відповідну оцінку судом першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 зазначає, що положеннями ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України прямо не зазначено про те, що доведення необґрунтованих дій позивача має бути відображено безпосередньо у заяві про розподіл судових витрат. 

Крім того, заявник наголошує на тому, що позивачем в апеляційній скарзі не ставилося питання про доведеність послуг адвоката та їх оплати, позивач не звертався з клопотанням про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

4. Позиції інших учасників справи

Відзивів чи заперечень на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача та за умови дотримання вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідач повинен зазначити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказував на наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки позивач вже звертався з позовом до відповідачів про стягнення з них заборгованості за кредитним договором №58/2003. Крім того, зазначив, що подання декількох позовів до одних й тих самих відповідачів, з тим самим предметом та з тих самих підстав може бути визнано судом як зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

На думку відповідача-3, позивач намагається повторно стягнути з боржників заборгованість за кредитним договором, що є порушенням ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Судом першої інстанції не прийнято заперечення позивача на недоведеність відповідачем необґрунтованих дій позивача та зазначено, що позов у даній справі залишено без розгляду за заявою саме позивача.

З огляду на зазначене, відповідач-3 вказав на необґрунтовані дії позивача, тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доводів  щодо необґрунтованих дій позивача, оскільки приписами ч. 5 ст. 130 ГПК України встановлено право заявляти вимоги про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. 

Зазначення про необґрунтовані дії позивача у відзиві на позов, а не у заяві про компенсацію витрат, не є підставою для відмови в задоволенні вимоги про компенсацію здійснених витрат.

Суд першої інстанції вказав необґрунтованою дією - звернення позивача із заявою про залишення його позову без розгляду.

Таким чином, відповідач обґрунтував необґрунтовані дії позивача, а суд першої інстанції надав оцінку таким діям.

Крім того, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, в постанові вказав на недоведеність відповідачем-3 надання адвокатом професійної правничої допомоги саме в межах договору № 16/20 від 01.06.2020, оскільки в акті приймання-передачі наданих послуг зазначено договір №16/20 від 26.05.2020 та не зазначено номер справи.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.06.2020 між ОСОБА_1 (відповідач-3, клієнт) та адвокатом Прядком О.О. укладено договір про надання правничої допомоги № 16/20.

Додатковою угодою №1 сторонами внесено зміни до розділу 3, 4 зазначеного договору. 

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору (в редакції додаткової угоди) додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг адвоката за надання правничої допомоги у представництві інтересів відповідача під час розгляду спору у господарському суді Харківської області у справі № 922/1001/20. Вартість послуги - 800 грн. година.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили перелік послуг, які можуть надаватись в межах договору: - письмова консультація клієнта з юридичних підстав надання відзиву на позов 2,0 години - 1  600, 00 грн.; складання і направлення заперечень на відповідь на відзив 5,0 годин 4 000, 00 грн.; складання і направлення письмових клопотань і заяв процесуального характеру 3,0 години, 2400, 00 грн.; участь у 6-ти судових засіданнях 6,0 годин, 1  600, 00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції 01.06.2020 між сторонами складено та підписано акт приймання - передачі наданих послуг, з якого вбачається, що послуги надано у повному обсязі та із дотриманням інших умов договору відповідно до переліку:
- письмова консультація клієнта з юридичних підстав надання відзиву на позов 2,0 години - 1  600, 00 грн;
- складання і направлення відзиву 5,0 годин 4 000, 00 грн;
- участь у 1-му судовому засіданні 1,0 годин, 800, 00 грн;
- поштові витрати на направлення відзиву 3 години, 75, 00 грн.

01 червня 2020 року відповідачем-3 здійснено оплату в розмірі 6 475 грн, що підтверджується прибутковими касовими ордерами №2, № 16.2. 

У матеріалах справи, також наявний відзив на позовну заяву, підписаний представником відповідача-3 - Прядко О.О. , з доказами його направлення іншим учасникам справи.

Представник відповідача-3 - Прядко О.О. (адвокат) був присутній у судовому засіданні 02.07.2020.

З огляду на зазначене, матеріалами справи підтверджується надання правничої допомоги відповідачеві-3 адвокатом Прядком О.О.

Незазначення в акті номеру справи та неправильне зазначення дати договору не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про компенсацію здійснених стороною витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки в акті вказано правильний номер договору, виконані адвокатом послуги відповідають переліку послуг, зазначеному в пункті 3.3 договору (в редакції додаткової угоди № 1), пункт 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1) містить посилання на номер справи.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав для задоволення заяви відповідача-3. 

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги  

За змістом ч. 3 ст. 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Статтею 312 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених у цій постанові. Доводи, наведені заявником у касаційній скарзі, отримали підтвердження під час касаційного провадження.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 312, 314, 315, 317  ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 у справі №922/1001/20 скасувати.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 10.08.2020 у справі №922/1001/20 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О. О. Мамалуй

Суддя                                                                                          О. М. Баранець

Суддя                                                                                             В. І. Студенець