ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13974/18                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 жовтня 2020 року                                                                                         м. Київ
          Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Степанюк А. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними дій та скасування постанови, за апеляційною скаргою Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2020, - 

В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного управління юстиції у Чернігівській області, у якому просив:
- визнати протиправними дії Деснянського ВДВС м. Чернігова в особі в.о. начальника відділу Ільченка Р.О.;
- скасувати постанову головного державного виконавця Чернігівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Гур`євої Ю.В. про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 та про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 19.09.2016, винесених у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016;
- зобов`язати Деснянський ВДВС м. Чернігова закрити виконавче провадження з виконання постанови №52314365 про стягнення виконавчого збору з боржника від 26.09.2016.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2018 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2018 про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання дій Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі виконуючого обов`язки начальника відділу Ільченка Р.О. протиправними, скасування постанови головного державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Гур`євої Ю.В. про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 винесеної у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016 та зобов`язання Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області закрити виконавче провадження з виконання постанови №52314365 про стягнення виконавчого збору з боржника від 26.09.2016 скасовано, а справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2018 залишено без змін.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2018 справу прийнято до провадження та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянський ВДВС м. Чернігова в частині вимог про визнання протиправними дій цього Відділу в особі виконуючого обов`язки начальника відділу Ільченка Р.О., скасування постанови головного державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Гур`євої Ю.В. про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 винесеної у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016 та зобов`язання Деснянський ВДВС м. Чернігова закрити виконавче провадження з виконання постанови №52314365 про стягнення виконавчого збору з боржника від 26.09.2016.
Позивач вважає протиправною постанову державного виконавця, вказуючи, зокрема, на те, що фактичного стягнення за виконавчим документом про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості не було, оскільки мало місце добровільне врегулювання порядку погашення заборгованості відповідно до додатково укладених зі стягувачем угод 26.06.2018. 
На виконання ухвали суду представник позивача направив уточнений позов, в якому уточнений склад учасників справі та визначено відповідачами Деснянський відділ державної виконавчої служби м. Чернігова Головного управління юстиції у Чернігівській області в особі в.о. начальника відділу Ільченка Р.О. (відповідач-1) та Чернігівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі головного державного виконавця Гур`євої Ю.В. (Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)) (відповідач-2).
Станом на час розгляду справи по суті в суді першої інстанції процесуальним правонаступником відповідача-1 - Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного управління юстиції у Чернігівській області є - Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а відповідача-2 - Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, якого згідно даних ЄДРПОУ припинено 17.10.2019 (номер запису - 10601120007000708), а процесуальним правонаступником є - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2020 задоволено позовні вимоги частково. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Зазначає, що  постанова про стягнення виконавчого збору 52314365 від 26.06.2016 державним виконавцем Чернігівського райони відділу ДВС Гур`євої Ю.В. була винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 04 листопада 2010 року, чинної на момент винесення оскаржуваної постанови, зокрема ст.28, тобто у розмірі відсотків від суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржникам підлягає передачі стягувану за виконавчим документом.). 
Крім того, вказує, що при прийнятті рішення суду в частині стягнення з Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Суми судового збору у розмірі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять гривень) 40 копійок судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо розподілу судових витрат.
Від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити та рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на заходи, спрямовані на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження. 
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як убачається з матеріалів справи, 10.08.2016 Чернігівським районним судом виданий виконавчий лист №2/748/435/16 на примусове виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 87884,74 дол. США та 614494,75 грн.
19.09.2016 головним державним виконавцем Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Гур`ївою Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52314365 по стягненню з боржника - ОСОБА_1 87884,74 дол. США та 614494,75 грн, в пункті 2 постанови боржнику встановлений термін для добровільного виконання судового рішення - до 25.09.2016.
26.09.2016 державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 282655,36 грн у зв`язку з невиконанням боржником у добровільному порядку в запропонований семиденний строк виконавчого листа.
27.12.2016 головним державним виконавцем Чернігівського РВ ДВС Гур`ївою Ю.В. прийнято постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Деснянського відділу ДВС м. Чернігова Головного ТУЮ у Чернігівській області за місцем проживання боржника.
02.08.2018 представник боржника ОСОБА_1 звернувся до Деснянського відділу ДВС м. Чернігова Головного ТУЮ у Чернігівській області із заявою (вх.№13374/26-40) про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та інших постанов, в якій, крім іншого, просив скасувати постанову головного державного виконавця Чернігівського РВ ДВС Гур`євої Ю.В. про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 у ВП №52314365 за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016.
08.08.2018 в.о. начальника Деснянського відділу ДВС м. Чернігова Головного ТУЮ у Чернігівській області Ільченко Р.О. складено відповідь за вих.№36097 в якій повідомлялось про відсутність підстав для скасування постанов в тому числі і постанови від 26.09.2016 про стягнення виконавчого збору.
Позивач, вважаючи постанову від 26.09.2016 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з цим позовом до суду оскаржуючи прийняту постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 282655,36 грн.
Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд дійшов висновку що доводи позивача, наведені в обґрунтування цієї вимоги з посиланням на положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, так і доводи відповідача, що також ґрунтуються на положеннях цього Закону, визнаються судом помилковими з огляду на дату набрання цим Законом №1404-VIII чинності - 05.10.2016, тоді як постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 19.09.2016, тобто до набрання чинності цим Законом, як і оскаржувана постанова - 26.09.2016.
Суд не знайшов підстав для нарахування виконавчого збору у встановленому оскаржуваною постановою розмірі.
Апелянт в свою чергу, зазначає про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення суми у випадку примусового виконання.
Надаючи правову оцінку обставинам справи судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому  Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим  Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону  та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».
Крім того, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із Законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
На час відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2/748/435/196, виданого 10.08.2016 Чернігівським районним судом, чинним був  Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV який визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до  закону  підлягають примусовому    виконанню  у  разі  невиконання  їх у добровільному порядку.
Частиною другою  статті 25 Закону № 606-ХІV  встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 27 Закону №606-ХІV  у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою  статті 25 цього Закону  для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Приписами частини першої  статті 28 Закону №606-ХІV  визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою  статті 25 цього Закону  для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір  у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню  чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю.
Відповідно до частини першої статті 31 Закону №606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Доказів направлення постанови від 19.09.2016 ВП №52314365 про відкриття виконавчого провадження, де боржнику встановлений строк на добровільне виконання виконавчого листа, як і постанови від 26.09.2016 про стягнення виконавчого збору рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачем не надано.
Приписи підпункту 3.7.1 Інструкції №512/5 визначають, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.
Приймаючи оскаржувану постанову від 26.06.2016 про стягнення з позивача виконавчого збору, відповідач-1 не пересвідчився про отримання ОСОБА_1 постанови від 19.09.2016 про відкриття виконавчого провадження, а відтак прийшов до передчасного висновку щодо невиконання останнім рішення суду у добровільному порядку та наявності правових підстав для стягнення з боржника виконавчого збору.
Вказане свідчить про наявність підстав для задоволення вимог позивача про скасування постанови головного державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області Гур`євої Ю.В. про стягнення виконавчого збору від 26.09.2016 винесеної у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/748/435/16 від 10.08.2016.
02.06.2016 прийнято  Закон України №1404-VІІІ «Про виконавче провадження», що набрав чинності 05.10.2016 (надалі - Закон України №1404-VІІІ), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до  закону  підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Виконавчі дії із стягнення виконавчого збору здійснено до набрання законної сили Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, відтак, питання стягнення виконавчого збору в такому випадку повинно вирішуватись за правилами, встановленими    Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, який був чинним на момент винесення оскаржуваної постанови.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій в.о. начальника Деснянського ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Ільченка Р.О.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).
Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскаржуваним рішенням ухвалено стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2  114, 40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Деснянський відділ ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) утримується за рахунок коштів Державного бюджету України, є юридичною особою, має рахунок в органах Державної казначейської служби для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплат стягувачам та окремий не бюджетний рахунок для зарахування авансових внесків стягувачів, а також рахунок для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплат стягувачам в іноземній валюті, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Безпосередньо Відділ не є розпорядником бюджетних коштів, а Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) контролює надходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та їх облік; здійснює бухгалтерський облік витрат на утримання головного територіального управління юстиції, структурних підрозділів, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС; забезпечує використання бюджетних асигнувань за цільовим призначенням, складає та подає в установленому порядку фінансову звітність; здійснює централізований бухгалтерський облік витрат на утримання районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, структурних підрозділів, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС.
Відтак, стягнення судових витрат на користь ОСОБА_1 з апелянта (Деснянський відділ ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)) не тягне за собою порушень норм процесуального чи матеріального права які можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки така виплата буде здійснена відповідним суб`єктом владних повноважень.
У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними дій та скасування постанови - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

          А. Г. Степанюк

          Повний текст постанови виготовлено 29.10.2020