ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2020 р. 	Справа № 520/3717/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2020, суддя Заічко О.В., повний текст складено 20.07.20, по справі № 520/3717/2020
за позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДХ"  
до    Головного управління ДПС у Харківській області                  
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ТДХ"  звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.03.2020 № 00000580518, № 00000590518.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 адміністративний позов задоволено.
Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.03.2020 № 00000580518, № 00000590518, які складені відносно ТОВ "ТДХ".
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, зазначає, що судом першої інстанції не враховано того факту, що контролюючим органом було дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо порядку нарахування податкових зобов`язань.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судовим розглядом, у період з 17.01.2020 по 06.02.2020 фахівцями Головного управління ДПС у Харківській області проведена документальна планова перевірка ТОВ «ТДХ» з питань контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.01.2017 по 30.09.2019. 
За результатами проведеної перевірки складено акт № 387/20-40-05-18-09/33815411 від 13.02.2020, яким зафіксовано наступні порушення: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, занижено суму доходів що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування декларації з податку на прибуток на загальну суму 4268292 грн.; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України - занижено податок на прибуток на загальну суму 1 082 307 грн., у тому числі на суму 612 грн. за II кв. 2017, на суму 200714 грн. за III кв. 2017, на суму 116061 грн. за IV кв. 2017, на суму 296028 грн. за II кв. 2018, на суму 390510 грн. за III кв. 2018, на суму 78381 грн. за IV кв. 2018; п.п.44.1 ст.44, п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п.201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого: завищено податкові зобов`язання на загальну суму ПДВ завищення податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 108030,82 грн., не нараховано податкові зобов`язання при реалізації товарів іншим особам на загальну суму ПДВ завищення податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 108030,82 грн., у т.ч. у серпні 2017 у сумі 29791,89 грн., у грудні 2017 у сумі 19019,00 грн., у лютому 2018 у сумі 51584,33 грн., у березні 2018 у сумі 7635,60 грн.; п.п. «а» п. 198.1, пп. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму у сумі 1091682 грн., що призвело до: заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету, у розмірі 1091682 грн.
На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 06.03.2020 № 00000580518, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на прибуток в розмірі 1343020,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 1074416,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 268604,00 грн.; від 06.03.2020 № 00000590518, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 1364602,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 1091682,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 272920,50 грн. 
Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, з того, що позивачем підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами належними первинними документами, обґрунтовано сформовано податкові зобов`язання у період, що перевірявся, зокрема щодо податку прибуток та визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Статтею 120-1 Податкового кодексу України визначено розміри штрафів за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
У ході судового розгляду встановлено, що у періоді, що перевірявся, ТОВ «ТДХ» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «БК Будресурс» на підставі договорів поставки № 126 від 01.08.2017, № 198 від 02.01.2018.
На виконання умов зазначених договорів ТОВ «ТДХ» відвантажено ТОВ «БК Будресурс» цемент ПЦ І-500-Н навал, цемент ПЦ ІІ/Б-Ш - 400 навал, портландцемент ПЦ ІІ/А - ІІІ - 500Р-Н насип, у загальній кількості 311,8 т., на загальну суму 648185,35 грн.
На підтвердження реальності господарських операцій надано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, доручення на отримання ТМЦ, що відображені у бухгалтерському обліку ТОВ «ТДХ», (т. 1 а.с. 226-250, т. 2 а.с. 1-14).
Оплата товару проводилась у безготівковій формі, станом на 30.09.2019 заборгованість на користь ТОВ «БК Будресурс» складає 17109,41 грн., що не заперечується відповідачем.
За наслідками проведення операцій виписані накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 21 від 03.08.2017, № 45 від 05.08.2017, № 52 від 07.08.2017, № 160 від 21.08.2017, № 71 від 13.12.2017, № 5 від 02.02.2018, № 15 від 07.02.2018, № 16 від 07.02.2018, № 30 від 14.02.2018, № 38 від 15.02.2018, № 47 від 21.02.2018, № 50 від 22.02.2018, № 13 від 14.03.2018, контрагентами задекларовано податкові зобов`язання.
Крім того документами бухгалтерського обліку: рахунками-фактурами, накладними на відпуск товарів, відомостями вагонів, видатковими накладними, рахунками на оплату товару підтверджується факт закупівлі товару (цементу) ТОВ «ТДХ» для подальшого перепродажу ТОВ «БК Будресурс».
Також, у періоді, що перевірявся, ТОВ «ТДХ» мало господарські операції з ТОВ «ВО «Техбудінвест» на підставі договорів № 0305-ТТ від 03.05.2017, № 0305-ДХ стосовно придбання 
щебня, піску намивного, піску гірського, послуг самоскида, екскаватора, автокрана.
На підтвердження реальності господарських операцій надано акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, що відображені у бухгалтерському обліку ТОВ «ТДХ», (т. 2 а.с. 56-81).
Оплата товару проведена у безготівковій формі у повному обсязі.
За наслідками проведення операцій виписані накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 397 від 12.05.2017, № 398 від 12.05.2017, № 591 від 21.06.2017, № 592 від 21.06.2017, № 593 від 21.06.2017, № 684 від 05.07.2017, № 685 від 05.07.2017, контрагентами задекларовано податкові зобов`язання.
Наявність у ТОВ «ТДХ» виробничих потужностей для здійснення господарської діяльності підтверджується відповідним договором оренди від 28.04.2017 № 1-ЛП з актами приймання-передачі основних засобів за адресою: м. Люботин, вул. Слобожанська, 121/1, наказом на введення в експлуатацію від 12.07.2017 № 4-ОЗ.
Крім того, ТОВ «ТДХ» мало господарські відносини з ФОП ОСОБА_1 відповідно до договору про надання автопослуг (транспортні послуги з перевезення бетону) від 07.05.18 № 19. 
На підтвердження реальності господарських операцій надано акти виконаних робіт, акти здачі-прийняття робіт, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, відображеними у бухгалтерському обліку ТОВ «ТДХ», (т. 2 а.с. 98-250, т. 3 а.с. 1-250, т. 4 а.с. 1-250, т. 5 а.с. 1-250, т. 6 а.с. 1-232).
Оплата товару проведена у безготівковій формі у повному обсязі.
За наслідками проведення операцій виписані накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 8 від 10.05.2018, № 9 від 10.05.2018, № 14 від 15.05.2018, № 17 від 16.05.2018, № 18 від 16.05.2018, № 21 від 18.05.2018, № 22 від 18.05.2018, № 23 від 19.05.2018, № 25 від 21.05.2018, № 26 від 21.05.2018, № 27 від 22.05.2018, № 28 від 22.05.2018, № 29 від 23.05.2018, № 33 від 24.05.2018, № 32 від 24.05.2018, № 37 від 26.05.2018, № 45 від 26.05.2018, № 1 від 01.06.2018, № 6 від 04.06.2018, № 17 від 08.06.2018, № 23 від 14.06.2018, № 26 від 19.06.2018, № 27 від 20.06.2018, № 31 від 22.06.2018, № 36 від 25.06.2018, № 37 від 26.06.2018, № 41 від 29.06.2018, № 6 від 04.07.2018, № 15 від 06.07.2018, № 24 від 11.07.2018, № 43 від 23.07.2018, № 48 від 26.07.2018, № 49 від 27.07.2018, № 53 від 28.07.2018, № 54 від 30.07.2018, № 56 від 31.07.2018, № 2 від 01.08.2018, № 3 від 02.08.2018, № 6 від 04.08.2018, № 7 від 06.08.2018, № 11 від 07.08.2018, № 12 від 08.08.2018, № 17 від 09.08.2018, № 18 від 10.08.2018, № 19 від 11.08.2018, № 20 від 13.08.2018, № 24 від 14.08.2018, № 26 від 15.08.2018, № 27 від 16.08.2018, № 28 від 17.08.2018, № 49 від 20.08.2018, № 33 від 23.08.2018, № 34 від 24.08.2018, № 35 від 27.08.2018, № 36 від 28.08.2018, № 37 від 29.08.2018, № 39 від 30.08.2018, № 42 від 31.08.2018, № 1 від 01.09.2018, № 4 від 03.09.2018, № 6 від 04.09.2018, № 8 від 05.09.2018, № 13 від 06.09.2018, № 19 від 07.09.2018, № 23 від 10.09.2018, № 26 від 11.09.2018, № 27 від 12.09.2018, № 28 від 13.09.2018, № 30 від 14.09.2018, № 32 від 17.09.2018, № 33 від 18.09.2018, № 34 від 19.09.2018, № 35 від 20.09.2018, № 37 від 21.09.2018, № 41 від 24.09.2018, № 42 від 25.09.2018, № 43 від 26.09.2018, № 44 від 27.09.2018, № 47 від 28.09.2018, № 49 від 29.09.2018, № 5 від 04.10.2018, № 7 від 06.10.2018, № 8 від 08.10.2018, № 10 від 09.10.2018, № 11 від 10.10.2018, № 15 від 11.10.2018, № 16 від 12.10.2018, № 18 від 13.10.2018, № 17 від 13.10.2018, № 19 від 15.10.2018, № 25 від 16.10.2018, № 22 від 17.10.2018, № 23 від 18.10.2018, № 28 від 19.10.2018, № 27 від 19.10.2018, № 29 від 19.10.2018, № 34 від 20.10.2018, № 35 від 22.10.2018, № 37 від 23.10.2018, № 39 від 24.10.2018, № 41 від 25.10.2018, № 42 від 26.10.2018, № 43 від 27.10.2018, № 44 від 29.10.2018, № 45 від 30.10.2018, № 48 від 31.10.2018, № 1 від 01.11.2018, № 3 від 02.11.2018, № 2 від 02.11.2018, № 4 від 06.11.2018, контрагентами задекларовано податкові зобов`язання.
Крім того, ТОВ «ТДХ» мало господарські відносини з ТОВ «М-Стел» згідно з договором поставки № 12/09/16-1 від 12.06.2016, за умовами якого поставлено на адресу ТОВ «ТДХ» гранітну продукцію залізничним транспортом на умовах DDU (залізнична станція Покупця), згідно Інкотермс-2000 р.
На підтвердження реальності господарських операцій надано видаткові накладні, залізничні накладні, рахунки на оплату, що відображені у бухгалтерському обліку ТОВ «ТДХ», (т. 7 а.с. 211-250, т. 8 а.с. 1-78).
Оплата товару проведена у безготівковій формі у повному обсязі.
За наслідками проведення операцій виписані накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 16 від 29.07.2017, № 21 від 24.07.2017, № 3 від 02.08.2017, № 28 від 29.08.2017, № 6 від 01.09.2017, № 8 від 04.09.2017, № 9 від 06.09.2017, № 10 від 06.09.2017, № 17 від 08.09.2017, № 16 від 08.09.2017, № 18 від 09.09.2017, № 19 від 10.09.2017, № 28 від 17.09.2017, № 29 від 17.09.2017, № 33 від 19.09.2017, № 35 від 21.09.2017, № 37 від 24.09.2017, № 5 від 03.10.2017, № 12 від 05.10.2017, № 18 від 09.10.2017, № 19 від 10.10.2017, № 20 від 11.10.2017, № 34 від 25.10.2017, № 37 від 28.10.2017, № 38 від 29.10.2017, № 39 від 30.10.2017, № 9 від 13.11.2017, № 10 від 15.11.2017, № 19 від 30.11.2017, № 4 від 06.12.2017, контрагентами задекларовано податкові зобов`язання.
Також, між ТОВ «ТДХ» та ТОВ «Будпостач 2017» укладено договорів поставки № 28/03/18-1 від 28.03.2018, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити на адресу позивача гранітну продукцію залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція Покупця), згідно Інкотермс - 2010 р.
На підтвердження реальності господарських операцій надано видаткові накладні, залізничні накладні, рахунки на оплату (т. 8 а.с. 142-250, т. 9 а.с. 1-49).
Оплата товару проведена у безготівковій формі у повному обсязі.
За наслідками проведення операцій виписані накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 4 від 29.03.2018, № 5 від 14.04.2018, № 6 від 15.04.2018, № 7 від 18.04.2018, № 8 від 20.04.2018, № 9 від 21.04.2018, № 1 від 05.05.2018, № 4 від 09.05.2018, № 7 від 16.05.2018, № 16 від 23.05.2018, № 1 від 02.06.2018, № 6 від 10.06.2018, № 9 від 22.06.2018, № 10 від 23.06.2018, № 1 від 01.07.2018, № 5 від 03.07.2018, № 15 від 19.07.2018, № 5 від 06.08.2018, № 6 від 10.08.2018, № 9 від 13.08.2018, № 16 від 18.08.2018, № 12 від 22.08.2018, № 14 від 23.08.2018, № 15 від 24.08.2018, № 1 від 02.09.2018, № 2 від 03.09.2018, № 6 від 17.09.2018, № 8 від 18.09.2018, № 9 від 19.09.2018, № 10 від 23.09.2018, № 11 від 25.09.2018, № 15 від 27.09.2018, № 16 від 29.09.2018, № 17 від 30.09.2018, № 7 від 13.10.2018, № 8 від 14.10.2018, контрагентами задекларовано податкові зобов`язання.
Транспортування придбаного у ТОВ «M-Стел» та ТОВ «Будпостач 2017» товару проходило через ПАТ «Українська залізниця» відповідно до договорів з ПАТ «Українська залізниця» (т. 10 а.с. 68-142).
Крім того, договорами оренди за 2017-2019 підтверджується наявність у користуванні позивача залізничної колії до юридичної адреси; АДРЕСА_1 , орендованої у ФОП ОСОБА_2 , наказами від 30.12.2016 № 1-ЖД , від 29.12.2017 № 1-ЖД, від 31.10.2018 № 1-ЖД призначено осіб, відповідальних за правильністю вивантаження вантажів з вагонів на 2017-2019 (т. 10 а.с. 143-145), що підтверджує вигризку товару ресурсами ТОВ «ТДХ» та виключає необхідність застосування потужностей ТОВ «M-Стел» та ТОВ «Будпостач 2017».
Судом першої інстанції вірно встановлено обставини здійснення господарських операцій, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість, підтверджено здійснення руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлена спеціальна податкова правосуб`єктність учасників господарської операції.
Реальність виконання вказаних вище господарських зобов`язань підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами.
Так, висновки контролюючого органу щодо не підтвердження реальності зазначених господарських операцій базуються, крім іншого, на податковій інформації щодо наявності ознак фіктивності по підприємству ТОВ «БК Будресурс», податковій інформації від 12.03.2019 № 9/7/18-28-14-05/41449034 відносно ТОВ «Будпостач 2017», податковій інформації по ТОВ «ВО «Техбудінвест» від 16.06.2017 № 635/20-40-14-11-16, за якою не підтверджено проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами – постачальниками та контрагентами-покупцями внаслідок відсутності підприємства за місцем реєстрації, нереальності придбання ідентифікованого товару, відсутності достатньої кількості трудових ресурсів, відсутності будь-якої інформації про зберігання товарів, транспортування товарів, а також інформації про власні або орендовані фонди необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності.
Колегія суддів також зазначає, що наявність певної податкової інформації, на яку посилається податковий орган, одержаної від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем державної податкової служби, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності ніякі товари (роботи, послуги) не отримувались платником податків від його контрагента.
Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Аналогічні правові висновки сформовані Верховним Судом у постановах від 04.06.2020 по справі № 340/422/19, від 23.07.2020 по справі № 816/1122/16.
Крім того, ТОВ «ТДХ» здійснено перевірку наданих для підписання договору відомостей про контрагента на предмет податкової «добросовісності» за  доступними базами даних (безкоштовний запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, електронного сервісу Державної податкової служби України  «Дізнайся більше про свого бізнес-партнера») (т. 2 а.с. 18-22), за інформацією з яких  станом на 11.02.2020 щодо платника податків ТОВ "БК Будресурс" наявна інформація: «перебуває на обліку в органах доходів та зборів», станом на 17.02.2020 платник податків не має податкового боргу, станом на 18.02.2020 ТОВ "БК Будресурс" не перебуває в процесі припинення, ТОВ "БК Будресурс" є платником ПДВ з 09.12.2013.
Посилання податкового органу на анулювання свідоцтва ПДВ ТОВ «ВО «Техбудінвест» свідоцтва ПДВ, висновків суду не спростовують, оскільки на момент господарських відносин позивача із зазначеним контрагентом свідоцтво ПДВ ТОВ «ВО «Техбудінвест» було дійсне.
Доводи податкового органу щодо відносин позивача з ФОП ОСОБА_1 ґрунтуються на твердженні щодо нереальності здійснення транспортування товарів, що свідчить, на думку відповідача, про відсутність факту реального здійснення спірних господарських операцій.
Однак, податковим органом не враховано, що характер діяльності ТОВ «ТДХ» має сезонний характер, триває у весняно-осінній період, у зв`язку з чим вказані роботи могли виконуватися зі зміненим графіком робочого часу, який встановлювався для деяких працівників окремо через виробничу необхідність, що не заборонено чинним законодавством.
Так, працівники виконували трудові обов`язки, згідно наказу № 01/02/04-СР від 02.04.2018 з 6-00 до 15-00 та з 13-00 до 22-00 з метою безперервної вигрузки бетону у транспорт та з метою його наступної доставки на об`єкт. 
Також, слід враховувати, що позивач при здійсненні господарської діяльності не наділений повноваженнями та обов`язком перевіряти дотримання умов трудового законодавства контрагентом-постачальником послуг.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання податкового органу на не подання ТОВ «М-Стел» звітів з екологічного податку, земельного податку, транспортного податку, у зв`язку з контролюючий орган дійшов висновку, що на підприємстві відсутні відповідні ресурси, необхідні для здійснення вищенаведених господарських операцій.
З цього приводу колегія суддів вказує, що зазначене не можна брати до уваги в підтвердження нереальності спірних господарських операцій, оскільки така інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагентів позивача та їх постачальників, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій.
Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру господарських правовідносин, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентами, якщо не буде доведено їх безпосередню участь у зловживанні. Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.
Окрім цього, чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Стосовно посилань податкового органу на протокол допиту свідка «засновника» ТОВ «БК Будресурс» ОСОБА_3 від 24.05.2019 в рамках кримінального провадження від 07.08.2018 №32018220000000169 (пояснення отримане заступником начальника відділу ОВЕЗ ОУ ГУ ДФС у Харківській області) колегія суддів зазначає наступне.
Сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень), в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України тільки вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративний правопорушення, які набрали законної сили, звільняють сторону від процесу доказування фактів вчинення діяння та особи, яка його вчинила.
Втім, по господарських операціях позивача та його контрагентів не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а, отже, віднесення їх до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків є помилковим.
Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку позивача та податковій звітності; право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість та зобов`язань з податку на прибуток підтверджується належними первинними документами.
За таких обставин, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.03.2020 № 00000580518, № 00000590518 є протиправними та правомірно скасовані судом.
Таким чином, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 по справі № 520/3717/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.С. Чалий   	
Постанова складена в повному обсязі  24.12.20.