Ухвала
 
27 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 211/5994/17
провадження № 61-15037св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 30 січня 2019 року у складі судді Ткаченко С. В.та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2019 року у складі колегії суддів:Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що свідки не підтвердили факту передачі коштів позивачем відповідачу, 
а розписка, яка є підставою позову ОСОБА_1 не є достатнім доказом підтвердження факту передачі позивачем відповідачу коштів, що в ній вказані, 
є безгрошовою, а отже позовні вимоги є недоведеними та безпідставними.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2019 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 30 січня 2019 року змінено.
 
Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що отримані ОСОБА_2 за розпискою грошові кошти від ОСОБА_1 
за своєю правовою природою не є договірними правовідносинами, оскільки відповідачка не власник будинку, і виниклі між сторонами правовідносини 
не можуть регулюватися положеннями статті 570 ЦК України, так як між 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися правовідносини щодо набуття майна без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), 
що регулюються статтею 1212 ЦК України, проте ОСОБА_1 не заявлено позовних вимог, які б надавали закону правову підставу для стягнення 
з ОСОБА_2 отриманих коштів, у зв`язку із чим, його позов не може бути задоволено.
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1  подав касаційну скаргу до Верховного Суду, 
у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову 
ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами не застосовано висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16, постановах Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі 
№ 343/1048/17, від 27 червня 2018 року у справі № 921/403/17-г/6, від 08 серпня 2019 року у справі № 909/472/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 911/1455/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17, постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, від 25 квітня 2018 року у справі № 496/2866/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі 
№ 653/1096/16-ц.
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу 
до касаційного суду не направили. 
 
Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Підстави для виклику сторін відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2019 року, призначити до судового розгляду.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
В. М. Коротун
 
М. Є. Червинська