ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/1773/16
адміністративне провадження № К/9901/40791/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Верби І.О., суддів Гончарової І.А., Сидоренка Д.В. від 09 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є., суддів Кругового О.О., Панченко О.М. від 18 січня 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» до Державної фіскальної служби України, Верхньодніпровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року Комунальне підприємство «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» (далі - позивач, Підприємство) звернулося до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1, ДФС), Верхньодніпровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач 2, Інспекція), у якому просило: 1) визнати протиправною бездіяльність ДФС щодо незарахування на рахунок Підприємства у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - ПДВ) платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України»; 2) зобов`язати ДФС зарахувати на рахунок Підприємства № НОМЕР_1 у системі електронного адміністрування ПДВ платника кошти в сумі 2227773,74 грн. відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375; 3) зобов`язати Інспекцію за результатами зарахованих коштів на рахунок позивача № НОМЕР_1 у системі електронного адміністрування ПДВ платника зняти безпідставно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначало, що позивачем отримано з державного бюджету субвенцію у загальній сумі 2227773,74 грн., яка направлена на погашення заборгованості з ПДВ, однак ДФС в порушення вимог пункту 9 «Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 (далі - Порядок №569), вказана сума не була зарахована на електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ, що спричинило неможливість реєструвати податкові накладні, видані споживачам за надані послуги водопостачання та водовідведення. Вказувало на те, що невиконання ДФС вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) та неврахування вказаної суми у системі електронного адміністрування ПДВ завдає матеріальної шкоди Підприємству й призведе до нарахування Інспекцією штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у ЄРПН.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року, позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність ДФС щодо незарахування на рахунок Підприємства у системі електронного адміністрування ПДВ платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України»; зобов`язано ДФС зарахувати на рахунок Підприємства № НОМЕР_1 у системі електронного адміністрування ПДВ платника кошти в сумі 2227773,74 грн. відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків від 15 грудня 2015 року №9 та від 21 грудня 2015 року №4 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про вчинення відповідачем 1 протиправної бездіяльності, оскільки останній не вчинив дій, передбачених пунктом 9 Порядку №569, унаслідок чого отримані Підприємством бюджетні асигнування у вигляді субвенції не знайшли свого відображення на електронному рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ; така протиправна бездіяльність ДФС призвела до порушення прав позивача на автоматичне збільшення його реєстраційної суми у системі електронного адміністрування ПДВ; відповідач 1 не надав суду доказів у підтвердження своїх доводів про те, що він виконав вимоги законодавства та передав коригуючи реєстри з ознакою коригування типу 9 «оновлення документу в картотеці за реєстром» в рамках інформаційної системи засобами електронного зв`язку. При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Інспекції зняти безпідставно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, суд визнав останні передчасними й спрямованими на майбутнє.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ДФС подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, вказуючи на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. По суті ж, як вбачається зі змісту касаційної скарги, відповідач 1 не погоджується із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій саме в частині задоволених позовних вимог.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилається на помилковість висновків судів попередніх інстанцій, оскільки ДФС виконала всі залежні від неї дії, передбачені законодавством, й не допустила протиправної бездіяльності; зазначає, що зарахування ДФС шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ можливе лише на підставі інформації, отриманої від Казначейства, про зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку, несплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується розпорядником бюджетних коштів до виконання в повному обсязі.

Підприємство у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечило, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними. Вважає, що посилання відповідача 1 на укладення угоди про інформаційне співробітництво між ДФС та Державною казначейською службою України, договору між ДФС та ТОВ «Програміка» про закупівлю послуг за державні кошти взагалі не стосується суті спору й не свідчать про поповнення електронного рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ.

Справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд виходить з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Підприємство є платником ПДВ, якому у системі електронного адміністрування податку відкрито рахунок №37510000074261.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375 Підприємство отримало субвенцію з державного бюджету в сумі 227773,74 грн. відповідно договорів організацію взаєморозрахунків від 15 грудня 2015 року №9 та від 21 грудня 2015 року №4.

Зазначені кошти позивач перерахував до загального фонду Державного бюджету України на погашення заборгованості з ПДВ, що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 24 грудня 2015 року №3920 на суму 431075 грн., від 29 грудня 2015 року №3961 на суму 1796698,74 грн.

Кошти не були зараховані на електронний рахунок позивача та не відображені в системі електронного адміністрування ПДВ, що призвело до неможливості реєстрації податкових накладних, у зв`язку з чим позивач звернувся до ДФС з листом від 02 лютого 2016 року за №579 щодо врегулювання проблемних питань функціонування системи електронного адміністрування ПДВ.

ДФС у листі від 02 березня 2016 року за №4779/6199-99-15-01-03-15 повідомила Підприємство про наступне: на виконання вимог пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України ДФС отримано з Державної казначейської служби України на паперових носіях зведену інформацію про суб`єктів господарювання щодо зарахування до бюджету сум ПДВ у межах розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню»; зазначена інформація включає дані по Підприємству на загальну суму 2227773,74 грн.; на сьогодні ДФС, ДКСУ та Мінфіном проводиться робота у напрямі забезпечення безумовного виконання вимог Кодексу та врахування таких сум у системі електронного адміністрування ПДВ.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо незарахування коштів шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд вказує на таке.

Так, відповідно до пункту 200-1.1 статті 200-1 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) система електронного адміністрування ПДВ забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в ЄРПН; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування ПДВ; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Підпунктом «в» пункту 200-1.4 статті 200-1 ПК України встановлено, що на рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ платника зараховуються кошти з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

За змістом пункту 200-1.6 статті 200-1 ПК України для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування ПДВ, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок). На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов`язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на поточний рахунок платника податку. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, має право надсилати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування ПДВ, коригуючі реєстри для уточнення інформації, зазначеної у раніше надісланих реєстрах.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування ПДВ, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків регулює Порядок №569.

Відповідно до пункту 2 Порядку №569 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ - це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН, а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН. Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі (пункт 13 цього Порядку).

Водночас, як установлено пунктом 9 Порядку №569, у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами.

Інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків.

На підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС формує та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надсилає Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків.

У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомляє про це ДФС. Останнє, у свою чергу, на підставі інформації про зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації збільшує суму поповнення електронного рахунка такого платника податку на суму такого зменшення.

Отже електронне адміністрування ПДФ передбачає сукупність послідовних дій, які зобов`язані вчиняти відповідні органи Державної казначейської служби України та Державної фіскальної служби України у визначені Порядком №569 строки.

З урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню» та змін податкового законодавства щодо запровадження електронного адміністрування ПДВ, на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватись суми субвенції з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в ЄРПН відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України.

Метою такого адміністрування ПДВ є своєчасна сплата податку в повному обсязі, оскільки відповідно пункту 200.2 статті 200 ПК України податок до бюджету сплачується з рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкритий рахунок платника, за реєстром платників, надісланим ДФС.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що ДФС не було вчинено дій, передбачених наведеними вище нормами податкового законодавства, оскільки за наявності законодавчих підстав суми ПДВ, сплачені Підприємством за результатами проведених розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375, не відображені в системі електронного адміністрування ПДВ.

При цьому судами зазначено, що долучені до матеріалів справи докази, зокрема, листи Державного казначейства України та ТОВ «Програміка», що є розробником відповідного програмного продукту, щодо передачі відповідних коригуючих реєстрів свідчать про невиконання саме ДФС вимог Порядку №569 в частині поповнення електронного рахунку платника ПДВ.

За наведеного висновок судів про те, що невчинення відповідачем 1 визначених законодавством дій є протиправною бездіяльністю, яка призвела до порушення прав позивача як платника ПДВ на зарахування вказаних сум на його електронний рахунок у встановлений законодавством строк, та обґрунтованість частини заявлених Підприємством вимог не можна визнати неправильним.

Доводи ж ДФС, викладені у касаційній скарзі, наведеного й мотивів, покладених в основу оскаржуваних рішень не спростовують, не узгоджуються із положеннями законодавства та не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення процесуальних норм. Відтак підстави для задоволення касаційної скарги відповідача 1 відсутні.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, то в цій частині рішення судів, враховуючи положення частини першої статті 341 КАС України, касаційним судом не переглядаються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко