УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4245/20 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В. 
Категорія 30 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/4245/20 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерного товариства "Кристалбанк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, Комунального підприємства "Регістрсервіс" Первомайської міської ради Харківської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 6 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Шалоти К.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом , в якому зазначив, що з метою забезпечення взятих на себе кредитних зобов`язань 16 травня 2007 року він разом із ОСОБА_4 уклав з ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» договір іпотеки, відповідно до якого вони передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .
Окрім того, в забезпечення його кредитних зобов`язань між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 цього ж дня був укладений договір про передачу банку в іпотеку квартири АДРЕСА_2 .
24 травня 2017 року між ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Кристалбанк» укладений договір факторингу, відповідно до якого АТ «Кристалбанк» набуло право вимоги за даними угодами.
Позивач вказує, що 6 вересня 2020 року між АТ « Кристалбанк» та ОСОБА_2 й ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 зазначає, що даний договір купівлі-продажу порушує його права, оскільки позбавляє можливості реалізувати іпотечне майно на виконання його кредитних зобов`язань.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив визнати недійсним вказаний договір купівлі-продажу.
Разом з позовною заявою  ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , а також заборонити її відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій.
Обґунтовуючи заяву зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення його позовних вимог.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 6 серпня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву.
       В обґрунтування скарги зазначає, що суд залишив поза увагою його доводи про можливість відчуження вказаної квартири та вчинення інших дій, які призведуть до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення його позову.
       В судовому засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представник не визнали апеляційну скаргу.
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
       Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.
Зокрема, відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягаютьпередачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а  також забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та виключно з метою забезпечення виконання рішення суду й мають бути співмірними із заявленими вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Обгрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що відповідачі вчиняють дії щодо перепланування вказаної квартири, а також щодо її відчуження. Проте, суду не надано доказів на підтвердження вказаної обставини. Як вірно зазначив суд першої інстанції, наявність кримінальних проваджень, порушених за ініціативою позивача, не є підставою для застосування заходів забезпечення позову у даній справі. 
Таким чином, підстави для скасування ухвали суду відсутні.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 6 серпня 2020 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: