ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1755/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 листопада 2020 року                                                              м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                 Костюк Л.О. та Пилипенко О.Є.
          
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
20.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому, з урахування нової редакції позовної заяви, що надійшла у порядку усунення недоліків 03.06.2020, просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протиправною та зобов`язати прийняти рішення на користь ОСОБА_1 про нарахування пенсії за віком з 03.01.2017 до 01.09.2017 з урахуванням довідки про заробітну плату та інших документів;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у порядку відшкодування судових витрат, витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.
Ухвалою від 04.06.2020 р. відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 16.06.2020 р. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 р. зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а.
Не погоджуючись із винесеною ухвалою, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати прийняту ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки рішення, яке оскаржує позивач винесено 04.05.2020 р., що надає йому право оскаржити його в суді. Вважає, що строк звернення до суду ним не пропущений.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої - без змін. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачу перераховано пенсію у вересні 2017, тоді як до суду із позовом він звернувся 20.05.2020 р.
Тому, відповідач вважає, правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а має ключове значення для правильного вирішення даної справи.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 580/1755/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а. Необхідність зупинення провадження у справі виникла у зв`язку із тим, що позивач просить, зокрема визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протиправною та зобов`язати прийняти рішення на користь ОСОБА_1 про нарахування пенсії за віком з 03.01.2017 до 01.09.2017, що знаходиться поза межами строку позовної давності, а предметом дослідження та розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а є застосування строків позовної давності, а тому правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а має ключове значення для правильного вирішення даної справи № 580/1755/20 у зв`язку із застосуванням строків давності.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції. 
Судом встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 510/1286/16-а прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справу № 510/1286/16-а.
В ухвалі від 26.06.2019 у справі № 510/1286/16-а зазначено, що виняткова проблема полягає у необхідності формування відповідних правових позицій, для чого потрібно надати відповіді на такі питання: чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 99 у редакції, що діяла до 15.12.2017, та статті 122 у редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі? чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 99 у редакції, що діяла до 15.12.2017 та статті 122 у редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду? чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду? Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої    статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини 2 статті 87 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"; статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статей 51, 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб", у яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?
На час розгляду справи № 580/1755/20 Великою Палатою Верховного Суду не прийнято рішення у справі № 510/1286/16-а.
Суд першої інстанції зазначив, що норми права щодо застосування строків давності, про які зазначають учасники справи № 580/1755/20 в обґрунтування вимог і заперечень є важливими, позаяк позивач просить, зокрема визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протиправною та зобов`язати прийняти рішення на користь ОСОБА_1 про нарахування пенсії за віком з 03.01.2017 до 01.09.2017, що знаходиться поза межами строку позовної давності, а предметом дослідження та розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а є застосування строків позовної давності, а тому правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а має ключове значення для правильного вирішення даної справи № 580/1755/20 у зв`язку із застосуванням строків давності.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право особи як учасника правовідносин, що врегульовані законодавством у сфері соціального захисту, на звернення до адміністративного суду з метою встановлення статусу (визнання певного права) та, відповідно, отримання виплати певних сум, пов`язаних з цим статусом, як правило, не обмежено певним строком. Разом з тим, право на стягнення відповідних сум обмежено періодом звернення особи до суб`єкта владних повноважень, який уповноважений надавати такий статус та здійснювати відповідні виплати.
Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду, за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, ст. 46, а право на судовий захист, зокрема, ст. ст. 55 та 124.
Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи незадоволення таких вимог, а також періоду, протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.
Так, у справах, пов`язаних із захистом соціальних прав у частині стягнення неотриманої з вини органів, які призначають та виплачують пенсію, сум пенсії, особливий порядок застосування строків звернення до адміністративного суду саме процесуальним законодавством не визначений. 
Зважаючи на те, що на цій підставі склалася неоднакова судова практика у даній категорії справ, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно наявності правових підстав для зупинення провадження у справі.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 310, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                    О.Є. Пилипенко