Ухвала 
 
02 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 405/5478/17
 
провадження № 61-14072ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про визнання недійсним відчуження арештованого майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі -                                                     ПАТ «ТАСКОМБАНК»), про визнання недійсним відчуження арештованого майна.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2019 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним договір дарування від 17 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С. Є., зареєстрований в реєстрі за № 1-134, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 137977234                           від 17 березня 2016 року, індексний номер № 28854697 від 22 березня                     2016 року щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлове приміщення, з ґанком та сходами площею 41,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 та скасовано його державну реєстрацію.
Визнано недійсним договір дарування від 02 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С. Є., зареєстрований в реєстрі за № 1-528, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 15780897                                    від 02 серпня 2016 року, індексний номер № 30820500 від 08 серпня 2016 року щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлове приміщення, з ґанком та сходами площею 41,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 та скасовано його державну реєстрацію.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення                       від 31 серпня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2646, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно                      № 22109995 від 31 серпня 2017 року, індексний номер № 36851994                                    від 31 серпня 2017 року щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлове приміщення, з ґанком та сходами площею 41,8 кв. м, за адресою:                                      АДРЕСА_1 та скасовано його державну реєстрацію.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
 
У вересні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                      від 07 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Заявнику запропоновано сплатити судовий збір та надати документ, що підтверджує його сплату; надати копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направив квитанцію про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 4 228,80 грн та копію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.
 
Крім того, заявник направив до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду клопотання про перегляд питання звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
У клопотанні про перегляд питання звільнення його від сплати судового збору ОСОБА_1 , посилаючись на тяжкий майновий стан у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків його доходу за попередній календарний рік, просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, на підтвердження чого надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 24 вересня 2020 року № 2281 за період часу з 01 кварталу 2019 року до 02 кварталу 2020 року.
 
Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є:                                   а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).
 
З урахуванням обставин справи та наданих заявником доказів, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги слід відмовити.
 
Вказані заявником обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки у повній мірі не характеризують майновий стан ОСОБА_1 .
 
Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що обставини, зазначені ним у клопотанні не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки не підтверджують з достовірністю його скрутний матеріальний стан.
 
Наведені заявником доводи не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.
 
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).
 
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2019 року.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі                             № 6-605цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 554/410/15-ц та постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 404/6619/17 (провадження № 61-10105св19), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки апеляційний суд розглянув у порядку спрощеного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Крім того, заявником разом з касаційною скаргою подано до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання та дії постанови Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року до закінчення касаційного провадження.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
В окремо поданому клопотанні ОСОБА_1 порушує питання про зупинення виконання та дії постанови Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року до закінчення касаційного провадження, зазначаючи, що за час касаційного перегляду справи спірне нежитлове приміщення буде відчужено відповідачами на користь третіх осіб, а у випадку задоволення касаційної скарги здійснення повороту виконання судового рішення буде утруднено.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року слід відмовити, оскільки вказане судове рішення не підлягає примусовому виконанню.
 
Суд касаційної інстанції вважає, що підстави для зупинення дії постанови Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року, наведені ОСОБА_1 , є обґрунтованими, а тому дію постанови Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року слід зупинити до закінчення касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про визнання недійсним відчуження арештованого майна за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду                             від 20 серпня 2020 року.
 
Витребувати з Ленінського районного суду м. Кіровограда цивільну справу                  № 405/5478/17.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 02 грудня 2020 року.
 
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання та дії постанови Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року задовольнити частково.
 
Зупинити дію постанови Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року до закінчення касаційного провадження. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк