ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/621/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
        суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області  та Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" 
         на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року (Пасічник Ю.П.) у справі № 340/621/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області,  третя особа -  Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК" про скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                              в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.12.2019 р. №0002153303 за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 225308,86грн.; від 17.12.2019р. №0002143303 за платежем військовий збір на загальну суму 18775,74 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на безпідставні висновки контролюючого органу щодо заниження позивачкою загального оподатковуваного доходу, внаслідок прощення банком боргу за кредитним договором. Позивачка вказувала на те, що за приписами пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України обов`язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку, зокрема,  за умови надіслання платнику податку рекомендованого листа з повідомленням про вручення, або укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу. Як зазначала позивачка в порушення вимог наведеної норми права кредитор  (банк) не повідомив її про прощення (анулювання) боргу, яка сума анулюється, її складові. Окрім того,  як зазначала позивачка, з посиланням на ст.36 ЗУ «Про іпотеку», банком вчинялися дії щодо позасудового врегулювання спору, що, за позицією останньої, свідчить про відсутність боргу, та в свою чергу позбавляє банк права на вчинення дій по анулюванню боргу.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року адміністративний позов задоволено. 
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та не ставлячи під сумнів того, що анульована банком сума заборгованості є доходом, отриманим позивачкою як додаткове благо, суд першої інстанції виходив з того, що третьою особою не було надано доказів повідомлення позивачки про анулювання (прощення) заборгованості, у спосіб передбачений  пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, що свідчить про відсутність у позивачки обов`язку здійснити декларування доходу та сплатити відповідні податки та збори.
Рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем та третьою особою, які у
поданих апеляційних скаргах просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що ним правомірно прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки відповідно до положень  статті 164 Податкового кодексу України  анульована банком сума заборгованості в розмірі 1001372,71 грн. є доходом, отриманим позивачкою як додаткове благо.
Третя особа, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на те, що банком як кредитором належно повідомлено позивачку про прощення (анулювання) боргу шляхом направлення довідки від 15.06.2018. Як стверджує скаржник введення карантину на території України та пов`язаних із цим запобіжних заходів унеможливило надання до суду першої інстанції під час розгляду справи доказів направлення вказаної довідки на адресу позивачки. Натомість, на час подання апеляційної скарги така можливість у банка з`явилась, у зв`язку із чим останній просить долучити до матеріалів справи фіскальний чек на відправлення рекомендованої кореспонденції з повідомленням на адресу позивачки.   
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
                    Перевіривши, в межах доводів апеляційних скарг, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню виходячи з такого.
          Встановлені обставини справи свідчать про те, що 28.11.2019р. посадовими особами Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих платником як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства  за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р за наслідками якої складено акт від 28.11.2019р. №176/11-28-33-03/ НОМЕР_1 (а.с.8-14).
За висновками перевірки встановлено порушення позивачкою п.п. “д” п.п. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 ПК України – заниження суми податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 2018р. на загальну суму 180247,09 грн.; п.п. 1.1.-1.6. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України – заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору за 2018р. на загальну суму 15020,59 грн.
Висновки щодо заниження позивачкою податкових зобов`язань ґрунтуються на інформації отриманої від АТ “Укрсоцбанк” (лист від 25.07.2019р. №1850-05.6) щодо отримання позивачкою у 2018р доходу за ознакою “ 126” у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у сумі 1001372,71 грн., який відповідно до п.п. “д” п.п. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 ПК України підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та який позивачкою не задекларовано (а.с.70).
17.12.2019р. відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:
- №0002153303 за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 225308,86грн. (а.с.16);
- №0002143303 за платежем військовий збір на загальну суму 18775,74 грн. (а.с.15).
Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 16.02.2007р. між позивачем та АКБ “Укрсоцбанк”, правонаступником якого є АТ “Альфа-Банк” було укладено кредитний договір №420/090-ФО1 за яким позивач отримав кредит в доларах США (а.с.21-25).
З метою забезпечення виконання зобов`язань кредитним договором між позивачем та АКБ “Укрсоцбанк” 16.02.2007р. укладно іпотечний договір за умовами якого позивач передав в іпотеку житловий будинок у АДРЕСА_1 (а.с.26-34).
У зв`язку з порушенням позивачем строків погашення заборгованості за кредитним договором, АКБ “Укрсоцбанк” звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом про стягнення заборгованості розмір якої склав в загальній сумі 368520,23 грн.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2011р. позовні вимоги задоволено повністю (а.с.35).
З метою погашення заборгованості визначеної рішенням суду, АКБ “Укрсоцбанк” звернув стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17-20).
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплаченого доходу та утриманих податків, позивач у 2018р. отримав дохід за ознакою 126 – додаткове благо в сумі 1001372,71 грн. (а.с.75).
З метою підтвердження факту достовірності відомостей відображених в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про суми виплаченого доходу та утриманих податків, відповідачем 08.05.2019р. на адресу АКБ “Укрсоцбанк” направлено відповідний запит (а.с.69).
Листом від 25.07.2019р. №1850-05.6 АКБ “Укрсоцбанк” поінформував відповідача щодо відомостей, які зазначені  Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про суми виплаченого доходу та утриманих податків, а саме вказав, що позивачеві у 2 кварталі 2018р. анульовано основну суму кредитної заборгованості в сумі  1001372,71 грн. (а.с.70,71).
Згідно наданої АТ “Альфа-Банк” інформації щодо сум заборгованості та її складових, станом на час звернення на предмет іпотеки та на час прощення залишку заборгованості, а саме станом на 27.04.2018р., позивачці прощена сума основної заборгованості в розмірі 38176,55 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1001372,70 грн. (а.с.115).
Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції обгрунтовано погодився з позицією відповідача про те, що у відповідності із  статтею 164 Податкового кодексу України  анульована банком сума заборгованості є доходом, отриманим у вигляді додаткового блага, який оподатковується в загальному порядку.
Разом з тим, відповідно до пп. “д” пп. 164.2.17 пп. 164.2 ст. 164 ПКУ кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, обов`язковою умовою щодо покладення на платника податку обов`язку здійснити декларування доходу у вигляді додаткового блага, є обов`язок кредитора повідомити боржника про прощення боргу шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто.
Як на доказ повідомлення позивача про прощення боргу надано довідку від 15.06.2018р. №8206970 (а.с.83).
Натомість доказів, що вказана довідка була правлена позивачці рекомендованим листом з повідомленням або вручення під підпис особисто, як відповідачем так і третьою особою не надано.
Третя особа, у поданих письмових поясненнях, повідомила суд про неможливість надання таких доказів у зв`язку з їх незбереженням (а.с.81).
З цих підстав, у зв`язку з ненаданням доказів щодо повідомлення позивача про прощення боргу, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність вимоги щодо покладення на позивача обов`язку здійснити декларування доходу у вигляді додаткового блага та сплату відповідного податку з доходів фізичних осіб та військового збору.
В апеляційній скарзі третя особа зазначає те, що на час подання апеляційної скарги у Банку з`явилася можливість надати такі докази, які не були надані до суду першої інстанції з поважних причин.
В якості повідомлення позивачки про анулювання (прощення) боргу третьою особою до апеляційної скарги долучено фіскальний чек, сформований 27.06.2018р. 
Вказаний фіскальний чек, на думку суду апеляційної інстанції, не може бути належним доказом повідомлення позивачки про анулювання (прощення) боргу.
Так з вказаного фіскального чеку вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 направлявся рекомендований лист. Натомість, зазначений фіскальний чек не містить у собі інформації про те, що саме направлялося адресату 27.06.2018р., при цьому, враховуючи і те, що Довідка про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу складена 15.06.2018р.
Отже наданий фіскальний чек не може бути визнаний судом як належний доказ повідомлення позивачки про анулювання (прощення) боргу та отриманий дохід.
Крім цього, положення пп. “д” пп. 164.2.17 пп. 164.2 ст. 164 ПК України свідчать про те, що 
обов`язковою умовою щодо покладення на платника податку обов`язку здійснити декларування доходу у вигляді додаткового блага, є обов`язок кредитора повідомити боржника про прощення боргу, а не лише обов`язок кредитора направити на адресу боржника, засобами поштового зв`язку, таке повідомлення без фактичного його вручення.
          У спірному випадку третьою особою, навіть приймаючи до уваги її позицію щодо направлення на адресу позивачки Довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу, не було надано доказів того, що така Довідка фактично була отримана позивачкою.
Отже за відсутності таких доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

 Апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області та Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №340/621/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 13.10.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк