ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 647/1351/20
номер провадження 22-ц/819/1342/20
       Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя (суддя – доповідач) Базіль Л.В.,
суддів: Бездрабко В.О.,
Приходько Л.А.,
секретар Дундич А.О.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною  скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 липня 2020 року, ухвалене в складі судді Корсаненкової О.О. в цивільній справі № 647/1351/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом. 
Позивач зазначав, що відповідачка з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», в зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 30.04.2013 року.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www. privatbank. ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
За умовами договору позичальник погодився з правом банку змінювати розмір кредитного ліміту. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору станом на 31.03.2020 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 210 896, 40 гривні, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 3605,09 грн; заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 202943,25 грн, нарахованої пені в сумі 4348,06 грн.
Посилаючись на вказане, а також на ту обставину, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просив стягнути з відповідачки 134827,05 гривень заборгованості за кредитом, а саме 3605,09 грн – заборгованість за кредитом; 131221,96 грн – заборгованість за відсотками за період з 30.04.2013 року по 31.08.2019 рік. 
       Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 16.07.2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі 3 605, 09 грн. та судові витрати у розмірі 63, 06 грн. 
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду в частині незадоволених вимог, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначав, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачки відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. Зазначає, що істотним фактором при наданні кредитних коштів є повернення наданих коштів та отримання відсотків за їх користування, а тому суд першої інстанції встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Судом встановлено, що 30.04.2013 року ОСОБА_2 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
       Позивачем в обґрунтування наявності кредитного договору додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 22).
Матеріали справи містять розрахунок за договором №б/н від 30.04.2013 року, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, з якого вбачається, що заборгованість, яку просить стягнути позивач з відповідачки за тілом кредиту становить 3605,09 грн, заборгованість за відсотками за період з 30.04.2013 року по 31.08.2019 рік становить 131331,96 грн.
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 (договір б/н) вбачається, що старт карткового рахунку – 30.04.2013 рік, цього ж дня встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн; 19.08.2013 року – збільшено кредитний ліміт до 3500,00 грн, 11.10.2012 року збільшено кредитний ліміт до 4000,00 грн та зменшено – 3710,00 грн, 21.04.2013, 17.01.2013 року кредитний ліміт 0,00 грн зменшено (а.с.19).
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, на які посилається позивач.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, доказах, наданих суду першої інстанції та відповідають вимогам чинного законодавства.
       Рішення суду в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
       Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
        За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Суд першої інстанції встановивши, що Анкета-заява від 30.04.2013 року, яка знаходиться в матеріалах справи, не містить даних щодо процентної ставки, за користування кредитними коштами та за відсутності підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками за період з 30.04.2013 по 31.08.2019 рік.
        За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
       Керуючись ст. ст. 367,374, 375 ЦПК України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.
       Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий  Л.В. Базіль

Судді:  В.О. Бездрабко
Л.А. Приходько 
Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року
Головуючий Л.В.Базіль