Номер провадження: 33/813/1138/20
Номер справи місцевого суду: 522/5219/20 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Кадегроб А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 року                                                                 м. Одеса
Суддя апеляційного суду Одеської області Кадегроб А.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду Одеської області від 20.05.2020, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , - 

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 закрито провадження у адміністративній справі відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ст. 173 КУпАП, матеріали справи відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення направлено прокурору Одеської місцевої прокуратури №3 для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та проведення досудового розслідування. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18№751594 від 20.03.2020 зазначено, що 20.03.2020 приблизно о 20 годині ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, буд. №56, вчинив конфлікт з ОСОБА_2 , в ході якого вів себе викликаючи, вдаривши його кулаком по обличчю, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 скасувати, провадження у справі припинити.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови ОСОБА_3 вказує, що судом першої інстанції не було дотримано вимог КУпАП, внаслідок чого було порушено його процесуальні права, зокрема право безпосередньо приймати участь у розгляді справи, надавати пояснення.
Вказує, що в оскарженій постанові не зазначено, які саме ознаки кримінального правопорушення виявлено судом та чим це підтверджується, а тому рішення судді районного суду про передачу матеріалів справи до прокуратури є необґрунтованими та передчасними.
Зазначає, що судом першої інстанцій розглянуто справу з порушенням його процесуальних прав, без виклику його до суду, без його присутності, без виклику потерпілого та свідків, що унеможливило встановлення дійсних обставин справи та, як наслідок, призвело до передчасного прийняття рішення у справі. 
Апелянт неодноразово на виклики апеляційного суду в судові засідання не з`являвся, 26.10.2020 подав клопотанян про розгляд справи за його відсутності, в зв`язку з вищевикладеним, суддя апеляційного суду приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження, суддя апеляційного суду приходить до таких висновків.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суддя суду першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином сповіщений про час та місце судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, чим було порушено його право на доступ до суду, суддя апеляційного суду приходить до таких висновків.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього направлені до районного суду, що підтверджується його розпискою в протоколі про адміністративне правопорушення та зобов`язанням, долученим до матеріалів справи (а. с. 1, 9).
Згідно з копій повісток, наявних в матеріалах справи, районним судом направлялись ОСОБА_1 виклики про необхідність з`явлення до районного суду (а. с. 13, 14). 
Враховуючи вищевикладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що суддею районного суду вжито всіх заходів щодо дотримання прав ОСОБА_1 , однак, останній не з`являвся до районного суду, з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у п. 35 рішення по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989 року, зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апелянт не навів належних та достатніх підстав вважати, що внаслідок розгляду справи за його відсутності було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а так само право на справедливий суд.
Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді районного суду є необґрунтованою, оскільки в ній не зазначено, які саме ознаки кримінального правопорушення виявлено судом, суддя апеляційного суду визнає необґрунтованими з таких підстав. 
При розгляді справи суддею суду першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази  в їх сукупності, дана їм належна оцінка.
Керуючись законом, суддя суду першої інстанції прийшла до законного та обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_1 виходять за межі адміністративного правопорушення та необхідності направлення матеріалів справи відносно ОСОБА_1 до Одеської місцевої прокуратури №3 для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування.
Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №751594 встановлено, що 20.03.2020 приблизно о 20 годині ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Колотаївська, буд. №56, вчинив конфлікт із громадянином ОСОБА_2 , в ході якого вів себе викликаючи, вдаривши його кулаком по обличчю, чим порушив громадський порядок і спокій громадян (а. с. 1)
Відповідно до рапорту, протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, а також пояснень потерпілого ОСОБА_4 , вбачається, що 20.03.2020 приблизно о 20 годині ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Колотаївська, буд. №56, вчинив з потерпілим конфлікт, в ході якого вів себе викликаючи, висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, кидався до нього в бійку, а також ударив його кулаком в обличчя (а. с. 3-6). 
Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, яким є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.
Громадський порядок – це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексико.
Враховуючи вищевикладене, суддею районного суду вірно зроблено висновок, що спричинення удару потерпілому виходить за межі адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, підлягає закриттю, а матеріали справи направленню прокурору для внесення відомостей до ЄРДР.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Згідно з ч. 1 ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що  суддя районного суду  прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1   ознак кримінального правопорушення, а тому постанова  судді суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування або зміни не встановлено, в зв`язку з чим, апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1   не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 289, 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, та направлення матеріалів справи прокурору Одеської місцевої прокуратури №3 для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування – залишити без змін.
Постанова судді апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                 А.І. Кадегроб