ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 160/7738/19
адміністративне провадження № К/9901/33230/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року (судді: Чепурнов Д.В., Мельник В.В., Сафронова С.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України Савчук Сергія Дмитровича про визнання протиправними дії,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
09 серпня 2019 року ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернувся до суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України Савчука Сергія Дмитровича про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, їх посадових та службових осіб.

Короткий зміст рішень суду апеляційної інстанції  
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та від 05 листопада 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року у цій справі повернуто заявнику без розгляду на підставі підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
Постановляючи зазначені рішення, суд виходив з того, що відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС України суд повинен повернути без розгляду апеляційну скаргу, яка подана безпосередньо до нього. Іншого правила поведінки суду Кодекс адміністративного судочинства України не містить.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга подана позивачем безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто з порушенням порядку її подання, суд на підставі підпункту 15.5 пункту 15 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України повертає таку апеляційну скаргу без розгляду.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та від 05 листопада 2019 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Скаргу обґрунтовує посилаючись на принципи пропорційності при здійсненні судочинства та при застосовуванні 15.5 пункту 15 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України, що б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, визначене 297 КАС України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.    
Позиція інших учасників справи 
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.  

Рух касаційної скарги 
За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (суддя-доповідач) Загороднюк А.Г., (судді) Білак М.В., Калашнікова О.В.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року справу призначено до розгляду.
Нормативне регулювання й оцінка Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року №394-IX.
Завданням адміністративного судочинства у силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 297 КАС України визначено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
При цьому за приписами підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Верховний Суд наголошує на тому, що норма підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України повинна тлумачитись таким чином, що б гарантувати особі право на безпосереднє звернення з апеляційною скаргою до апеляційного суду, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.
Апеляційний суд, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, вказаного не врахував і передчасно повернув апеляційну скаргу без розгляду.
Верховний Суд зазначає, що при касаційному розгляді взято до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17, позицію Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, наведену в постанові від 22 листопада 2019 року у справі №2040/8090/18, висновки Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 20 червня 2018 року у справі №514/134/17 (провадження №61-12112сво18), а також ураховано усталену судову практику Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з питання застосування підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, що знайшла своє відображення у численних його постановах, серед яких постанови від 21 листопада 2018 року у справі №405/1873/18 (2-а/405/50/18), від 18 грудня 2018 року у справі №591/2303/18, від 11 лютого 2019 року у справі №404/2807/18, від 14 лютого 2019 року у справі №404/2725/18, від 18 лютого 2019 року у справі №805/2750/18-а, від 6 березня 2019 року у справах №№2040/5473/18, 811/1664/18, 816/1760/18, 2040/7255/18, від 13 березня 2019 року у справі №814/218/14, від 15 березня 2019 року у справі №2-а-7354/08, від 21 березня 2019 року у справах №№816/1955/18, 820/4185/18, 200/10160/18-а, від 3 квітня 2019 року у справах №№0840/3179/18, 826/12196/17, від 5 квітня 2019 року у справі №186/294/16-а, від 10 квітня 2019 року у справі №211/4350/18, від 18 квітня 2019 року у справі №0440/4893/18, від 19 квітня 2019 року у справах №№337/2020/18, 336/3555/18 (2-а/336/228/2018), від 15 травня 2019 року у справі №440/4594/18, від 19 червня 2019 року у справі №440/3782/18, від 24 червня 2019 року у справі №2040/7769/18, від 27 червня 2019 року у справі №420/5845/18, від 1 липня 2019 року у справі №440/4513/18, від 11 липня 2019 року у справах №№805/2621/18-а, 182/634/17 (6-а/0182/32/2018), 473/1431/19, від 17 липня 2019 року у справі №316/1538/18 (ЗП/0840/195/18), від 26 липня 2019 року у справі №820/4106/17, від 9 серпня 2019 року у справі №520/5024/19, від 15 серпня 2019 року у справі №280/5560/18, від 16 серпня 2019 року у справах №№1240/2178/18, 520/5660/19, 520/30/19, від 22 серпня 2019 року у справах №№160/2280/19, 554/213/19, від 29 серпня 2019 року у справі №340/940/19, від 30 вересня 2019 року у справі №852/2а-1/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №340/538/19, від 21 листопада 2019 року у справі №160/6789/19, від 22 січня 2020 року у справі №804/18599/14, від 11 лютого 2020 року у справі №811/1867/18, від 19 лютого 2020 року у справі №160/6899/19, від 11 серпня 2020 року у справі №185/7684/16-а, від 21 серпня 2020 року у справі №808/3252/16.
Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. The Czech Republic», №     47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №     35787/03, п. 29).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Отже, судом апеляційної інстанції не дотримано вимоги процесуального права, що призвело до постановлення незаконного судового рішення. З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу та скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, направивши справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Загороднюк 

судді                                                                                           М.В. Білак 

                                                                                          О.В. Калашнікова