ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/10862/16
адміністративне провадження № К/9901/36461/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.04.2017 (суддя - Огурцов О.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 (колегія суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О., Собків Я.М.) у справі № 826/10862/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
            
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.07.2016р. № 0011491406.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що податкове повідомлення-рішення від 06.07.2016 №0011491406 є протиправним, оскільки ТОВ «ВВТ Груп» звернулося до Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» (ухвала про порушення провадження у справі від 02.02.2016 та рішення про задоволення вимог від 09.03.2016) з метою стягнення заборгованості з нерезидента (компанія GRAINTRADING COMMODITIES LIMITED) по виконанню Контракту № 04-1015СЗ від 13.10.2015, а тому відсутні підстави для нарахування пені за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2017, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 у задоволені позову відмовлено. Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції не визнав як належний доказ рішення Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», яке по суті є рішенням, що зумовило б не нарахування позивачу пені за порушення термінів надходження валютної виручки в межах міжнародного Контракту № 04-1015СЗ від 13.10.2015, так як таке рішення не надано відповідачу під час проведення перевірки. При цьому суд визначився, що відносно інших двох договорів, по яким також визначено аналогічне правопорушення позивачем не було надані такі рішення чи обґрунтовані пояснення виявленому факту.
Водночас, суд апеляційної інстанції погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  відзначив, що надане позивачем рішення третейського суду не є рішенням на підставі якого відповідач не міг застосовувати до позивача пеню з вказаних порушень. 
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в яких просить їх скасувати, позов задовольнити. Вказується, що суд в порушення приписів матеріального права та позиції Вищого адміністративного суду України не врахував наявність рішення третейського суду, на підставі якого пеня за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності не застосовується.  
          Письмового відзиву на вказану касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 15.06.2016 по 30.06.2016 Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ВВТ Груп", код 36716311, з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за експортним контрактом від 13.10.2015 № 04-1015СЗ з компанією «GRAINTRADING COMMODITIES LIMITED» (Великобританія), від 10.07.2015 № 01-0715W6 з компанією «Capital Resources Worldwide L.P.» (Великобританія), від 14.07.2015 № 029K-15FB з компанією «Capital Resources Worldwide L.P.» (Великобританія), від 28.11.2014 № Р460445/1417767 з компанією «Glencore Grain BV» (Нідерланди) та від 28.05.2015 № Р01611 з компанією «Louis Dreyfus Commodities Suisse S.A.» (Швейцарія) згідно листів ПАТ «ОТП БАНК» та ПАТ «ЄВРОБАНК» від 03.03.2016 № 52-52-1/1035-БТ (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 11.03.2016 № 9457/10), від 08.05.2015 №01-13.3/1470 (вх. ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12.05.2015 № 18388/10), від 05.11.2015 № 52-52-1/6049 (вх. ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 11.11.2015 № 42501/10), від 04.12.2015 № 52-52-1/6393 (вх. ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.12.2015 № 507/10).
За результатами перевірки складено акт від 01.07.2016 №560/26-15-14-06-03/36716311, яким встановлені порушення статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон № 185/94-ВР), а саме:
- несвоєчасне надходження на рахунок ТОВ «ВВТ Груп» валютної виручки у розмірі 162  554,50 (еквів. 4412381,65 грн.) за контрактом від 13.10.2015 № 04-1015СЗ з компанією «GRAINTRADING COMMODITIES LIMITED» (Великобританія). Граничний термін надходження виручки в іноземній валюті - 07.02.2016 та 26.02.2016. Кількість днів прострочення: на суму 162  554,50 дол. США - 19 днів (з 08.02.2016 по 26.02.2016); на суму 87 554,50 дол. США - 3 дні (з 27.02.2016 по 29.02.2016).
- несвоєчасне надходження на рахунок ТОВ «ВВТ Груп» валютної виручки у розмірі 47  432,20 дол. США (еквів. 1132679,48 грн.) за контрактом від 10.07.2015 № 01-0715W6 з компанією «Capital Resources Worldwide L.P.» (Великобританія). Граничний термін надходження виручки в іноземній валюті: 18.11.2015 та 22.12.2015. Кількість днів прострочення: на суму 43400,00 дол. США - 5 днів (з 19.11.2015 по 23.11.2015); на суму 4032,20 дол. США - 6 днів (з 23.12.2015 по 28.12.2015).
- несвоєчасне надходження на рахунок ТОВ «ВВТ Груп» валютної виручки у розмірі 52506,03 дол. США (еквів. 1202697,66 грн.) за контрактом від 14.07.2015 № 029K-15FB з компанією «Capital Resources Worldwide L.P.» (Великобританія). Граничний термін надходження виручки в іноземній валюті: 27.10.2015 та 28.10.2015. Кількість днів прострочення  52  506,03 дол. США та 23506,03 дол. США - один день. 
На підставі акта перевірки від 01.07.2016 №560/26-15-14-06-03/36716311 відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 06.07.2016 № 0011491406, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем: пеня за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 282989,91 грн.
Не погодившись з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду, який у задоволені позову відмовив, з чим погоджується Верховний Суд з огляду на наступне.
Склад валютного правопорушення, передбаченого статтею 1 Закону                      № 185/94-ВР визначено податковим органом на підставі того, що розрахунки за 3-ма різними зовнішньоекономічними договорами укладеним між позивачем і компаніями нерезидентами «GRAINTRADING COMMODITIES LIMITED» (Великобританія), «Capital Resources Worldwide L.P.»   здійснено з порушенням встановлених законодавством строків. 
В судовому засіданні позивачем надано суду ухвалу Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 02.02.2016 по справі №08/02/16 та копію рішення Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 09.03.2016 по справі №08/02/16, які, на його розсуд, свідчать про незаконність нарахування фінансових санкцій за несвоєчасно отриману валютну виручку за одним із зазначених контрактів, а саме контрактом від 13.10.2015 № 04-1015СЗ з компанією «GRAINTRADING COMMODITIES LIMITED» (Великобританія). 
З огляду на наведену позицію позивача Верховний Суд зауважує наступне. 
Зі змісту статті 4 Закону № 185/94-ВР вбачається, що строки передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується виключно у випадках звернення резидента з позовом до суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України.
Пунктом 12 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.
Натомість, частиною 2 статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.
Статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що для цілей цього Закону:
«арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки N 1 і N 2 до цього Закону); 
«третейський суд» - одноособовий арбітр або колегія арбітрів;
«суд» - відповідний орган судової системи держави.
Крім того, відповідно до частини 4 статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що цей Закон не зачіпає дії будь-якого іншого закону України, в силу якого певні спори не можуть передаватися до арбітражу або можуть бути передані до арбітражу тільки згідно з положеннями іншими, ніж ті, що є в цьому Законі.
З огляду на зміст вищенаведених нормативних актів, під судом, переліченим у статті 4 Закону №   185/94, слід розуміти відповідний орган судової системи держави, зокрема, створений відповідно до Розділу VІІІ Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», або Міжнародний комерційний арбітражний суд чи Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України або інший арбітраж (третейський суд), створений у відповідності до положень Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». 
Аналіз частин третьої та четвертої статті 4 Закону № 185/94-ВР дає підстави вважати, що підставою для зупинення строків, передбачених статтями 1, 2 цього Закону, є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків рішення суду про задоволення позову.
Відповідних висновків дійшов Верховний Суду України у постановах від 13 лютого 2012 року у справі №     21-422а11 та від 27 лютого 2012 року у справі № 21-387а11, та Верховний Суд під час вирішення та розгляду подібних правовідносин, постанова від 25.04.2019, справа №820/658/17, адміністративне провадження №К/9901/31612/18.
Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що Третейський суд при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», до якого звернувся позивач,  не відноситься до судових органів, визначених ст.4 Закону № 185/94-ВР.
Позивачем в касаційній скарзі не заперечується законність рішення відповідача в частині нарахування пені за несвоєчасне надходження валютної виручки згідно укладених ним інших контрактів 10.07.2015 № 01-0715W6, від 14.07.2015 № 029K-15FB з компанією «Capital Resources Worldwide L.P.» та у Верховного Суду не має сумнівів у  законності оскаржуваних рішення судів першої і апеляційної інстанцій. 
Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову. 
          Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» залишити без задоволення, а  постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.04.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 -  без змін.
          2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   С.С. Пасічник