ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 344/13462/16-а пров. № А/857/8708/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Савка С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року, головуючий суддя – Чуприна О.В., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування рішень,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до КДКА Івано-Франківської області, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення від 14.07.2014 року Д/с №23 та від 06.08.2014 року Д/с №23/12.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідачем порушено норми статей 3, 33, частини 1 статті 36, частин 1, 2 статті 38, частин 2, 4 статті 40 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", підпунктів 6.1.2., 6.4.1. Регламенту Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 16.02.2013 за №77. Позивач стверджував, що перед вирішенням питання про відкриття дисциплінарного провадження члени Дисциплінарної палати для отримання письмового пояснення по суті порушених питань не зверталися, а також не повідомили його про місце, день, час та перелік питань порядку денного засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в результаті чого, розгляд дисциплінарної справи відбувся за відсутності позивача та за відсутності доказів завчасного повідомлення останнього про місце, день і час засідання, та як наслідок з порушенням процедури змагальності.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 14.07.2014 року Д/с №23 про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 та від 06.08.2014 року Д/с №23/12 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та КДКА Івано-Франківської області оскаржили його в апеляційному порядку, які, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову. 
Свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що висновки встановлені судом попередньої інстанції в оскарженому рішенні є такими, що не відповідають нормам ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 9 КАС України, відтак просить змінити рішення, виключивши з його мотивувальної частини певні висновки.
КДКА Івано-Франківської області свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в порушення ч. 3 ст. 242 КАС України суд жодного безпосереднього дослідження обставин щодо наявності підстав для закриття провадження у справі не здійснював, власної правової оцінки не навів, відтак просить провадження у справі закрити.
В судовому засіданні позивача підтримав подану апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги відповідача заперечив, вважає оскаржене рішення суду частково незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у поданій апеляційній скарзі.
Представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги позивача заперечив, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у його апеляційній скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Дисциплінарною палатою КДКА Івано-Франківської області, розглянувши окрему ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, 11.07.2014 року складено довідку про результати перевірки окремої ухвали Івано-Франківського міського суду (а.с.171-173, том ІІІ) і 14.07.2014 року ухвалено рішення Д/с №23 про порушення дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 та призначено засідання щодо її розгляду на 25.07.2014 року о 10 год. 00 хв. (а.с.176-178, том ІІІ). 
Згідно зі змістом вказаного рішення, дисциплінарною палатою встановлено порушення ОСОБА_1 правил адвокатської етики і вимог Положення про ордер та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року за №36, що проявилось у зверненні останнього до суду з позовом від імені довірителя ОСОБА_2 через    10 місяців і 10 днів після її смерті, а також, самостійному виготовленні ордеру серії  ІФ №000,117 від 27.05.2013 року. Письмові пояснення у відповідь на звернення члена дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області П. Кучкуди адвокат Захаріїв Б.Д. надати відмовився.
На підтвердження направлення позивачу рекомендованим листом копії довідки та рішення дисциплінарної палати від 14.07.2014 року відповідачем до матеріалів справи долучено копію супровідного листа від 14.07.2014 року за №45/1, №45/2, копію реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 15.07.2014 року та копію фіскального чеку про направлення листів від 15.07.2014 року за №8911 (а.с.179-180 та зворотна сторона, том ІІІ).
ОСОБА_1 24.07.2014 року звернувся до відповідача із письмовою заявою в якій зазначив, що оскаржив рішення КДКА Івано-Франківської області Д/с №23 від 14.07.2014 року до Вищої Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та повідомив про неможливість прибуття на засідання кваліфікаційно-дисциплінарної комісії, призначене на 25.07.2014 року о 10 год. 00 хв. з поважних причин, а саме - в зв`язку із участю у розгляді справи в Івано-Франківському окружному адміністративному суді 25.07.2014 року о 09:00 год. (а.с.181, том ІІІ).
Відповідно до копії протоколу засідання дисциплінарної палати №11, за заявою адвоката ОСОБА_1 25.07.2014 року розгляд дисциплінарної справи відповідач відклав на 06.08.2014 року об 11 год. 00 хв., про що позивача повідомлено рекомендованим листом від 25.07.2014 року за №39 та зобов`язано надати докази поважності причин неявки на засідання палати 25.07.2014 року (а.с.182-185, том ІІІ). На підтвердження направлення позивачу рекомендованого листа відповідачем надано копію фіскального чеку від 25.07.2014 року за №4318 (номер поштового відправлення 7601831445482).
Для підтвердження причин неявки ОСОБА_1 на засідання дисциплінарної палати, відповідач 25.07.2014 року звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з проханням надати інформацію про участь позивача у розгляді адміністративної справи 25.07.2014 року (а.с.186, том ІІІ). У відповідь, відповідачем отримано листа від 28.07.2014 року за №01-46/1629/14 у якому повідомлено про те, що ОСОБА_1 25.07.2014 року приймав участь у розгляді адміністративної справи №809/2924/13-а та згідно із журналом судового засідання, о 09 год. 43 хв., у зв`язку із витребуванням додаткових доказів судове засідання закінчено (а.с. 187-189, том ІІІ).
Згідно із протоколом засідання дисциплінарної палати №12 від 06.08.2014 року (а.с.191 та зворотна сторона, том ІІІ), позивач на засідання дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області, призначене на 06.08.2014 року о 11 год. 00 хв. повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відтак, членами КДКА Івано-Франківської області вирішено розгляд справи проводити без участі позивача.
Рішенням дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області Д/с №23/12 від 06.08.2014 року адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключеннями з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с.192-194, том ІІІ).
Оскаржене рішення відповідача мотивоване тим, що 19.06.2013 року позивач в якості представника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду із заявою про видачу копії постанови Івано-Франківського міського суду від 13.08.2012, копії ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду, виконавчого листа. Надалі, 24.04.2014 року позивач в якості представника померлої ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області та на підтвердження своїх повноважень надав самостійно виготовлений ордер ІФ №000,117 від 27.05.2013 року, що суперечить приписам пункту 20 Положення про ордер та порядку ведення реєстру ордерів від 17.12.2012 року за №36, оскільки самостійне виготовлення ордерів адвокатами могло бути здійснено виключно до 01.04.2013 року. В такий спосіб відповідачем встановлено невиконання позивачем обов`язків адвоката і рішення адвокатського самоврядування.
У висновку, рішенням відповідача Д/с №23/12 від 06.08.2014 року встановлено: грубе порушення позивачем присяги адвоката України, статті 26 Правил адвокатської етики; неналежне виконання обов`язків адвоката, передбачених пунктів 1, 5 частини 1 статті 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; ненадання пояснень з приводу інформації, викладеної в окремій ухвалі Івано-Франківського міського суду; порушення вимог статті 38 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статей 237, 238 Цивільного кодексу України (надалі по тексту також – УК України). 
За результатом розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області від 14.07.2014 року про порушення дисциплінарної скарги, Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 29.01.2015 року прийнято рішення                 №І-011/2015, згідно із копією якого, Комісія дійшла висновку, що наявні підстави для порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 , в діях якого вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, а тому, оскаржене рішення відповідача Д/с №23 від 14.07.2014 року є правильним по суті, не підлягає скасуванню, у зв`язку зі чим, скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.199-200, том ІІІ).
Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 18.07.2019 року ухвалено рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування рішень, - відмовлено (а.с.159-164, том ІІ). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року у справі №344/13462/16-а - без змін (а.с.212-216, том ІІ).
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.02.2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с.44-59, том ІІІ).
Верховний Суд із висновками судів попередніх інстанцій стосовно відсутності підстав для задоволення позову не погодився вказавши на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили всі обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення та прийняття законного та обґрунтованого рішення. Зазначив, що під час нового розгляду судам слід взяти до уваги викладені у цій постанові висновки, надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б завчасне повідомлення ОСОБА_1 про необхідність подання письмових пояснень на стадії порушення дисциплінарної скарги, а також, про дату, час та місце проведення відкладеного розгляду дисциплінарної справи, та встановлення неповажності причин, за яких адвокат не прибув на таке засідання
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Щодо доводів апеляційної скарги КДКА Івано-Франківської області, колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено статтею 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що первинно із адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування рішень КДКА Івано-Франківської області від 14.07.2014 року Д/с №23 та від 06.08.2014 року Д/с №23/12 ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 14 серпня 2014 року (а.с.58 та зворотна сторона, том І), 
Провадження у справі №344/12227/14-а за вказаним позовом ОСОБА_1 відкрито Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ухвалою від 19.08.2014 року (а.с.59 та зворотна сторона, том І). 
В результаті розгляду даної справи, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківського суду від 16.03.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.53-54 та зворотна сторона, том І). 
30.09.2015 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду за наслідком апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасовано, а провадження у справі закрито (а.с.51-52, том І). 
У червні 2015 року позивач також звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства; провадження у справі №344/8419/15-ц за даним позовом відкрито ухвалою суду від 19.06.2015 року. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.11.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.12.2015 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково (а.с.22-26, том І). 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року скасовано (а.с.14-16, 207-209, том І), провадження у справі закрито у зв`язку із тим, що спір між сторонами є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами КАС України.
Відтак, в результаті висновків суду касаційної інстанції, ОСОБА_1 з метою остаточного вирішення спору та відновлення своїх порушених прав 19.10.2016 року звернувся із даною позовною заявою до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 26.02.2019 року, ухваленій у даній справі №344/13462/16-а вказано на те, що справа №344/12227/14-а та справа №344/13462/16-а не є ідентичними, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 в межах таких справ місять різний за змістом виклад обставин, якими останній обґрунтовує свої вимоги, різні підстави позову.
У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, враховуючи відсутність рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено по суті спір між сторонами, доводи апелянта - КДКА Івано-Франківської області щодо наявності підстав для закриття провадження у справі є безпідставними та необґрунтованими, та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. 
Підсумовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що такі також є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини зазначаються у мотивувальній частині (ст. 246 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що в ході розгляду даної справи судом попередньої інстанції встановлювались обставини, інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, що підтверджені доказами, які містяться в матеріалах справи, відтак доводи ОСОБА_1 щодо зміни мотивувальної частини оскарженого рішення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції.
В частині решти доводів апеляційних скарг колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційних скаргах обставин, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року у справі №344/13462/16-а – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 09.10.2020 року.