ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 р. 	Справа № 480/1576/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, по справі № 480/1576/20
за позовом              ОСОБА_1  
до             Начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міськради Наймитенко Антоніни Миколаївни ,             Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ,             Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради (далі по тексту – УПСЗН Шосткинської міської ради, відповідач 1), начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міськради ОСОБА_2 (далі по тексту – начальника УПСЗН Шосткинської міської ради Наймитенко А.М., відповідач 2),  Головного управління Державної казначейської  служби України у Сумській області (далі по тексту – ГУ ДКС  України в Сумській області, відповідач 3),  в якому просила суд:  
-визнати протиправною у відповіді від 20 січня 2020 року за вих. № 01-10/33-Б відмову надати докази реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373;
-визнати протиправною у відповіді від 20 лютого 2020 року за вих. № 01-20/4-Б відмову надати докази реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373;
-визнати протиправною у відповіді від 20 січня 2020 року за вих. № 01-10/33-Б відмову надати належним чином завірені копії листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373, що були отримані Управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради;
-визнати протиправною у відповіді від 20 лютого 2020 року за вих. № 01-20/4-Б відмову надати належним чином завірені копії листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. №19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року №03.1/373, що були отримані Управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради;
-визнати неправомірним у відповіді від 20 січня 2020р. за вих. № 01-10/33-Б посилання на Указ Президії Верховної Ради СРСР від 04.08.1983р. № 9779-Х «Про порядок видачі і засвідчення підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян»;
-визнати неправомірним у відповіді від 20 лютого 2020р. вих. № 01-20/4-Б посилання на Указ Президії Верховної Ради СРСР від 04.08.1983р. № 9779-Х «Про порядок видачі і засвідчення підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян»;
-визнати протиправними дії начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2 , що виявилися у відмові надати позивачу інформацію щодо реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373 та належним чином завірені докази, щодо реєстрації отримання вказаних листів;
-зобов`язати начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2 надати їй протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду, інформацію, а саме: копії отриманих Управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373;
-зобов`язати начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2 надати позивачу протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду, інформацію, а саме: докази реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради отриманих ним листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373;
-стягнути з державного бюджету на її користь 1 500 000 грн моральної шкоди, завданої протиправними діями та вчиненою бездіяльністю Управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради, начальником управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради та незаконною відмовою у наданні інформації.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.12.2019 звернулася до управління праці та соціального захисту із заявою щодо визначення іншої послідовності перерахування коштів в безготівковій формі надавачам житлово-комунальних послуг. Листом від 26.12.2019 відповідач відмовив у задоволенні заяви, послаючись на циркулярні листи Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019 №19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 №03.1/373. 13.01.2020 позивач звернулась із запитом про надання публічної інформації що надання доказів реєстрації в УПСЗН таких листів та надання копій листів. У відповіді від 20.01.2020 на вказане звернення зазначено, що запитувана інформація не стосується прав та законних інтересів позивача та є службовою у розумінні п. 1 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та указу Президії Верховної ради СРСР від 04.08.1983. На її повторний інформаційний запит отримала відповідь від 20.02.2020 аналогічного змісту, що і у попередньому листі. Посилаючись, зокрема, на вимоги ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 34 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 7, ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про інформацію», ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», неправомірне застосування відповідачем норм законодавство СРСР, вважає протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради надати запитувану інформацію та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, порушує її право на отримання інформації.
Вказала на те, що завдана їй моральна шкода полягає в моральних стражданнях та переживаннях, які вона перенесла в результаті незаконної діяльності начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2 , оскільки не підтвердились правомірні очікування та були відчуття душевного болю та розчарування щодо органів місцевого самоврядування міста Шостка. Зазначила про моральне та психологічне насилля над нею шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків начальником управління ОСОБА_2 , яка відмовилась виконувати законодавство України посилаючись на протизаконні нормативно-правові акти СРСР, призвело до приниження її національної честі та гідності. З огляду на висновки ЄСПЛ у рішеннях у справах «Рисовський проти України» № 29979 від 20.10.2011 року, «Антоненков та інші проти України» № 14183/02, від 2211.2005 року, висновки у постановах Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 285/1864/16-а, від 18.11.2019 у справі № 820/5044/18, від 27.11.2019 у справі №750/6330/17, від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17, вважає заявлену моральну шкоду в сумі 1 500 000 грн розумним та справедливим (співмірним) розміром відшкодування її моральних страждань на підставі ст. 56 Конституції України та ст.ст. 23, 1174 ЦК України.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 по справі № 480/1576/20 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради, начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міськради Наймитенко Антоніни Миколаївни, Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Визнано протиправною у відповіді від 20 січня 2020 року за вих. № 01-10/33-Б відмову надати належним чином завірені копії листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373 та докази їх реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради.
Визнано протиправною у відповіді від 20 лютого 2020 року за вих. № 01-20/4-Б відмову надати належним чином завірені копії листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373 та докази їх реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради.
Визнано неправомірним у відповіді від 20 січня 2020р. вих. № 01-10/33-Б посилання на Указ Президії Верховної Ради СРСР від 04.08.1983р. № 9779-Х «Про порядок видачі і засвідчення підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян».
Визнано неправомірним у відповіді від 20 лютого 2020р. вих. № 01-20/4-Б посилання на Указ Президії Верховної Ради СРСР від 04.08.1983р. № 9779-Х «Про порядок видачі і засвідчення підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян».
Визнано протиправними дії начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради Наймитенко Антоніни Миколаївни, що виявилися у відмові надати ОСОБА_1 інформацію щодо реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373 та належним чином завірені докази, щодо реєстрації отримання вказаних листів.
Зобов`язано начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2 , надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду інформацію ОСОБА_1 , а саме: копії отриманих Управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373 та докази їх реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради.
Відмовлено в частині вимог про стягнення 1 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з необгрунтованістю.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необгрунтованість судового рішення в цій частині, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, яка спричинена протиправними діями начальника Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради Наймитенко Антоніною Миколаївною та прийняти судове рішення, яким стягнути спричинену моральну шкоду.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про завдану їй моральну шкоду протиправними діями начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міськради ОСОБА_2 , яка підлягає відшкодуванню, з огляду на тривале, цинічне знущання зазначеного відповідача та враховуючи презумпцію відшкодування в деліктних правовідносинах. Посилаючись на ст. 6 КАС України, Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004р. № 15-рп/2004 та ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, вважає вимоги щодо стягнення моральної шкоди такими, що підлягають задоволенню.
Начальник управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міськради Наймитенко Антоніна Миколаївна у надісланому до суду письмовому відзиві, посилаючись на дотримання судом першої інстанції при прийнятті рішення засад верховенства права, вимог законності та обґрунтованості, а також норм матеріального і процесуального права, просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 по справі № 480/1576/20 залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2019 ОСОБА_1 звернулась до управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради із заявою про визначення послідовності перерахування коштів за послуги (витрати) в опалювальний період 2019-2020 року (а.с. 11).
26.12.2019 року листом №01-10/1055-Б начальником управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міськради Наймитенко Антоніною Миколаївною надана відповідь, у якій, із посиланням на циркулярні листи Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019 №19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 №03.1/373 зазначено, що у зв`язку із закінченням бюджетного періоду, необхідністю вчасного подання заявки щодо потреби у коштах на виплату субсидій, пільг за грудень 2019 року, процедуру нарахування, формування, друк та підписання документів за грудень 2019 року було припинено 19.12.2019. Зміни, які позивач просила зробити, проведено з січня 2020 року (а.с. 12).
13.01.2020 ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради  із запитом про надання публічної інформації, в якому просила надати копії листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019 №19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 №03.1/373 та докази їх реєстрації в УПСЗН (а.с. 13).
20.01.2020 року листом №01-10/33-Б за підписом начальника управління  було повідомлено про те, що запитувана інформація є службовою та відповідно до п.п. 3 п. 1 ст. 6, п.п. 1 п. 1 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відноситься до інформації з обмеженим доступом. Зазначено, що відповідно до указу Президії Верховної Ради СРСР від 04.08.1983 №9779-Х "Про порядок видачі і засвідчення підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян" дана інформація є такою, що не стосується прав і законних інтересів позивача (а.с.14).
17.02.2020 ОСОБА_1  надіслала повторний запит на отримання публічної інформації, в якому просила надати копії листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019 №19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 №03.1/373 та докази їх реєстрації в УПСЗН (а.с. 15).
20.02.2020 року листом №01-10/4-Б за підписом начальника управління позивачу було повідомлено про те, що запитувана інформація є службовою та відповідно до п.п. 3 п. 1 ст. 6, п.п. 1 п. 1 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відноситься до інформації з обмеженим доступом. Відповідно до указу Президії Верховної Ради СРСР від 04.08.1983 №9779-Х "Про порядок видачі і засвідчення підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян" дана інформація є такою, що не стосується прав і законних інтересів позивача (а.с. 16).
Не погодившись із відмовою надати ОСОБА_1 публічну інформацію, остання звернулась до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності відмови позивачу у наданні належним чином завірених копій листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373 та доказів їх реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради, а також посилання на Указ Президії Верховної Ради СРСР від 04.08.1983р. № 9779-Х «Про порядок видачі і засвідчення підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян» та необхідності зобов`язати начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2  надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду інформацію ОСОБА_1 , а саме: копії отриманих Управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради листів Міністерства соціальної політики України від 20.11.2019р. № 19959/0/2-19/56 та департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 року № 03.1/373 та докази їх реєстрації в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягає рішення в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховним Судом від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.
Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається до суду із таким позовом.
Разом з тим, позивачем в апеляційній скарзі жодним чином не наведено належних мотивувань для стягнення моральної шкоди, у тому числі у заявленому розмірі, не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.
В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначила, що зазнала моральних страждань та переживань в результаті незаконної діяльності начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2 та вказала на моральне та психологічне насилля над нею шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків зазначеною особою, проте, колегія суддів вказує на відсутність доказів того, що дії начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2 , які полягали у неправомірній відмові у наданні запитуваної інформації, негативно відобразились на характері життя позивача та життєвих зв`язках, внаслідок чого заподіяна моральна шкода
Однак, на підтвердження доводів про погіршення здоров`я ОСОБА_1 , позивачем не надано жодних доказів (медичних довідок, висновків тощо).
Відсутні у розпорядженні суду і докази настання у позивача інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст.23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Слід зауважити, що для вирішення питання щодо відшкодування шкоди обов`язково необхідно встановити наявність одночасно трьох складових : підтвердження факту заподіяної шкоди правам заявника саме внаслідок протиправного діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.
Доводи апелянта щодо приниження її честі та гідності з огляду на посилання начальника управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради ОСОБА_2 у відмові надати інформацію на положення нечинного указу Президії Верховної Ради СРСР від 04.08.1983 №9779-Х "Про порядок видачі із засвідченням підприємствами, установами й організаціями копій документів, що стосуються прав громадян", колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки чинність зазначеного указу або посилання на нього не може бути підтвердженням приниження національної честі та гідності ОСОБА_1 . 
Як вбачається зі змісту листів від 20.01.2020 та від 20.02.2020, відповідачем відмовлено у задоволенні запитів не за національними ознаками позивача.
Відмова відповідача надати документи, вказані у запиті на отримання публічної інформації, не пов`язана з правом позивача на визначення послідовності перерахування коштів та з відносинами, які врегульовані постановою КМ України від 21.10.1995 № 848.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2019 року позивач подала заяву про зміну послідовності перерахування коштів за комунальні послуги. Відповідач провів такі зміни з січня 2020 року, тобто з наступного місяця. Про це позивача було повідомлено у листі від 26.12.2019, а тому вказані доводи позивача є безпідставними.
Посилання апелянта на висновки Європейського Суду з прав людини по справам «Вєрєнцов проти України», «Проніна проти України» є загальними, та не свідчать про невмотивованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.
Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 1 500 000 грн.
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім зазначеного, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Саме по собі твердження позивача про заподіяння їй шкоди не є підставою для стягнення з державного бюджету на її користь 1 500 000 грн моральної шкоди, оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.
Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з державного бюджету на її користь 1 500 000 грн моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Зазначений висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.07.2019 по справі № 823/628/17, який в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують. 
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, вважає, що суд в цій частині дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 по справі № 480/1576/20 в частині відмови в задоволенні позову - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.П. Жигилій    О.А. Спаскін