ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28 грудня 2020 року м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В.П., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Олійнича Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Олійнича Ю.В. на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07.12.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2020 року,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 , 26.09.2020 року о 20 год. 34 хв., на автодорозі М-19, 509 км., в порушення п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння.
 
На вказану постанову суду адвокат Олійнич Ю.В., діючий в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати винесену щодо ОСОБА_1 постанову судді районного суду від 07.12.2020 року і провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Посилається апелянт на те, що вищевказана постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та ухвалена з порушенням норм матеріального права.
 
При цьому звертає увагу на те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а знаходився поруч, а тому не був учасником дорожнього руху, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням норм матеріального та процесуального права, він є незаконним та необґрунтованим, суд своє рішення обґрунтував лише на припущеннях і не навів жодних доказів, які б підтвердили вину ОСОБА_1 
 
ЄУНСС: 715/2197/20                                       Головуючий у 1 інстанції: Маковійчук Ю.В.
НП: 33/822/647/20       Суддя-доповідач: Давній В.П. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Стверджує, що з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських не видно, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а після зупинки автомобіля працівниками поліції, що саме він перебував за кермом.
 
Також вказує і на те, що з 01 липня 2020 року Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасована і за ці дії встановлена кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України, тому відповідальність за ці правопорушення скасована, оскільки норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність, тому суд невірно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, апелянт вважає, що під час розгляду щодо ОСОБА_1 в суді справи про адміністративне правопорушення, районним судом було порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано усі обставини справи.
 
Тому, на думку апелянта, сукупність наведених вище обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Олійнича Ю.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувавши постанову районного суду, з підстав наведених в ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Пункт 2.5. ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ухвалюючи постанову і притягуючи   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина у скоєному підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, а також відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції.
Однак, з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд першої інстанції не повно дослідив наявні в матеріалах справи докази і надав їм неналежну правову оцінку, внаслідок чого постанову суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою.
Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
Як вбачається з наданих суду 07.12.2020 року захисником  ОСОБА_1 - адвокатом Олійничем Ю.В. заперечень на протокол про адміністративне правопорушення, сторона захисту наголошувала на тому, що  ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. 
Як вбачається з матеріалів справи, з врахуванням пояснень  ОСОБА_1 , а також відсутності на відеозаписах з нагрудних бодікамер працівників поліції моменту зупинки автомобіля та особи водія, суд жодних дій по з`ясуванню вказаних стороною захисту обставин не вчиняв, свідків до суду не викликав, факт перебування за кермом автомобіля саме  ОСОБА_1 не з`ясував. Тим самим, суд першої інстанції належним чином заперечень сторони захисту не усунув і не спростував, а тому висновок суду про винуватість  ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можна визнати обґрунтованим, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню. 
Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то апеляційний суд вважає їх такими, що не можуть братися до уваги, оскільки їх показання не були предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду судом 1 інстанції. Крім того, на відеозаписах з нагрудних бодікамер працівників поліції під час складення відносно  ОСОБА_1  протоколу про адміністративне правопорушення, обидва свідки присутніми не були, на відеозаписі видно лише одного свідка, який фактично керував процедурою огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу Драгер. 
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з врахуванням заперечень  ОСОБА_1 та відсутністю об`єктивних доказів його вини, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, надані суду першої інстанції матеріали не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведено та керуючись ст.ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Олійнича Ю.В. в інтересах  ОСОБА_1  – задовольнити.
Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07.12.2020 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо  ОСОБА_1  – закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду                                                 В.П. Давній