Справа № 428/8442/20 
Провадження № 33/810/215/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 р.                                                         м. Сєвєродонецьк

Суддя Луганського апеляційного суду Белах А.В., за участю секретаря Березіної І.А., захисника Постельги І.В., правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Постельги І.В. на постанову Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 20.10.2020 р., - 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. 
                                                       Луганську, громадянина України, який має 
                                                вищу освіту, одружений, має 3 неповнолітніх
                                                       дітей, працює заст. міського голови м. Сєвє-
                                                       родонецька Луганської обл., зареєстрований 
                                                АДРЕСА_1 , проживає 

АДРЕСА_2 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та на нього накладено ад-міністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин, стягнуто су-довий збір в розмірі 420,40 грн. 

Судом першої інстанції встановлено, що 7.10.2020 р. об 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 ви-словлювався нецензурною лайкою у громадському місці на вул. Шкільна, 34 в с. Сиротине м. Сєвєродонецька Луганської обл. у бік присутніх громадян, чим порушив порядок і спокій громадян та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі поданій захисником Постельгою І.В. ставиться питання про ска-сування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначає, що дана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, без повного та об`єктивного вивчення обставин справи. Суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, пе-редбаченого ст. 173 КУпАП, не надавши оцінки відсутності доказів вчиненого адміністра-тивного правопорушення. Потерпілим по вказаному факту визнано ОСОБА_2 , який є кері-вником ВЦА м. Сєвєродонецька. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з початку створення військово-цивільної адміністрації, виник конфлікт через неоформлення з ОСОБА_1 тру-дових відносин та без пояснення причин такого неоформлення. Висловлювання ОСОБА_1 стосувались безпосередньо діяльності керівника ВЦА ОСОБА_2 , його бездіяльності, як посадової особи, під час пожежі у вересні – жовтні 2020 р.
В той же час, ОСОБА_2 , як публічна особа, має бути готовим до підвищеного рівня критики, в тому числі і в грубій формі. Наявність неприязних відносин, що виникли між кері-вником ВЦА м. Сєвєродонецька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свідчить про відсутність де-монстративної неповаги до суспільства та умислу на порушення громадського порядку, що підтверджено відеозаписом обставин правопорушення, доданим до протоколу. Мав місце особистий конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у ході якого ОСОБА_1 допустив критичне оціночне висловлювання у бік керівника ВЦА та висловився нецензурною лайкою. Доказів висловлювання нецензурною лайкою у бік громадян суду не надано. Ні в протоколі про адмінправопорушення, ні в долучених поясненнях не визначено, яким чином був пору-шений громадський порядок і спокій громадян. Доказів умислу на порушення громадського порядку суду не було надано.
Посилаючись на відповідні рішення ЄСПЛ, апелянт вказує, що судом першої інстанції були порушені гарантії законності, щодо особи, яка притягнута до адмінвідповідальності, че-рез відсутність сторони обвинувачення у справі про адмінправопорушення, санкція якого пе-редбачає обмеження особистої свободи громадянина та не забезпечено участь прокурора у розгляді справи. 
Також, вказує, що суд першої інстанції при накладенні стягнення не врахував обста-вини, що пом`якшують відповідальність та не врахував відомості про особу правопорушни-ка, стан його здоров`я.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши правопорушника ОСОБА_1  та його захис-ника Постельгу І.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити по викладених в ній доводам, допитавши свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослід-женні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З аналізу ст. ст. 251 та 252 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністра-тивне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом по-рядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослід-женні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебіч-но, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оці-нки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відпо-відальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Суд першої інстанції в повному обсязі дотримався зазначених вимог закону та з вико-ристанням практики Європейського суду з прав людини обґрунтував своє рішення.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміні-стративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відповідає фактичним обстави-нам справи, є законним та обґрунтованим.
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 174095 від 7.10.2020 р., заявою ОСОБА_2 та його поясненнями, поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , відеозаписом, який міститься на диску для систем лазерного зчитування з маркіруванням «Verbatim CD-R».
Відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідаль-ність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіплян-ня до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом дрібного хуліганства є відносини громадського порядку, суспільної моралі та людської гідності. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складають-ся у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокій-ної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для дія-льності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. 
З об`єктивної сторони дрібне хуліганство передбачає нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський по-рядок і спокій громадян.
Нецензурна лайка – це сегмент лайливої лексики різних мов, що містить вульгарні, грубі (непристойні) лайливі вирази, за допомогою якої часто виражають спонтанну мовну реакцію на несподівану (зазвичай неприємну) ситуацію. При цьому судова практиці вико-ристовує фактичну презумпцію загальновідомості нецензурної лексики, тому що на тепері-шній час відсутнє законодавче визначення цієї категорії, а також безпосередня її фіксація в матеріалах справи. Нецензурна лайка - це одна з грубих форм неповаги до громадської мора-льності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальнос-ті. Словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю людей, проте використання нецен-зурних слів виявляє, перш за все, грубе, образливе ставлення до оточуючих. Воно, знижує рівень людського спілкування та завдає моральної шкоди духовному стану суспільства, обра-жає людську гідність. Також, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопору-шення є місце його вчинення, а саме громадське місце 
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі пря-мого або непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.
В судовому засіданні встановлені ознаки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки наявні всі ознаки складу правопо-рушення та відповідність диспозиції статті до якої притягується особа.
Доводи апелянта про те, що місце, де відбувалися зазначені події, не є громадським, не відповідає обставинам, які були встановлені під час судового провадження. З пояснень правопорушника, свідків, з огляду відеозапису, який долучений до матеріалів провадження як доказ, вбачається, що ОСОБА_1 вчиняв протиправні дії у населеному пункті, а саме у с. Сиротине м. Сєвєродонецька Луганської обл., хоча і на відкритій ділянці місцевості, але в безпосередній близькості до двох груп людей, які були розташовані біля будівлі з написом «Клуб» та біля мікроавтобуса, та весь час пересувався від однієї групи людей до іншої. З ві-деозапису вбачається, що ці люди чули нецензурну лайку з боку ОСОБА_1 , звертали ува-гу на його нецензурні висловлювання та негативно реагували на їх зміст. Крім того, з відео-запису вбачається, що ОСОБА_1 за короткий проміжок часу, а саме 2 хв. 12 сек. (тривалі-сть відеозапису) використав не менше 20 раз нецензурні слова та в його висловлюваннях мо-ва майже не йшла про професійну діяльність ОСОБА_6 , тобто не була спрямована виклю-чно на з`ясування особистих відносин між ними, як стверджує апелянт. Навіть у присутності офіцера поліції ОСОБА_1 продовжував використовувати нецензурні слова. Вказані дії ОСОБА_1 переконують апеляційний суд в протиправності його дій, які були спрямовані саме на порушення громадського порядку. Вказані обставини підтвердив в судовому засі-данні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 .
Крім того, апеляційний суд не заперечує право правопорушника критикувати дії будь-якої посадової особи як публічної особи. Але, з огляду на обставини вчинення адмінправопо-рушення, апеляційний суд не може визнати протиправні, хуліганські дії ОСОБА_1 , вчине-ні ним 7.10.2020 р. за вказаних вище обставин, саме критикою діяльності ОСОБА_6 , тому що свобода вираження поглядів не може бути поєднана з нецензурною лайкою в громадсько-му місці.
Стосовно доводів апелянта про участь прокурора під час судового розгляду, то апеля-ційний суд виходить з наступного.
Форма та зміст участі прокурора, обсяг його повноважень під час провадження за КУпАП, визначені ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 250 та ч. 1 ст. 287 КУпАП та встановлюють, що участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою виключно при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 1724 – 1729, 1729-2 КУпАП.
Відповідно до ухвали Конституційного Суду України від 8.12.2015 р. за № 49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про ад-міністративне правопорушення. При цьому Конституційний Суд зазначив, що усунення та-ких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав лю-дини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законо-давства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 р. у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для заці-кавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національно-му законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлума-чення такого питання, порушує вимогу «якості закону».
Також, ч. 2 ст. 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Таким чином, на час розгляду апеляційної скарги діючим законодавством не визначе-но форма та зміст участі прокурора як обвинувача в справах про адміністративні правопору-шення, через це ці доводи апелянта суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.
Необґрунтованими вважає апеляційний суд доводи апеляції про порушення судом першої інстанції в частині неврахування обставин, що пом`якшують відповідальність та не враховано відомості про особу правопорушника, стан його здоров`я. Обов`язок надання цих відомостей для суду покладений на сторону захисту, суд з власної ініціативи не має права з`ясовувати та встановлювати ці обставини. Правопорушник мав достатньо часу після вчи-нення ним правопорушення і складання стосовно нього протоколу для підготовки до судово-го розгляду, а саме для звернення за правовою допомогою та складання відповідних доку-ментів чи виготовлення копій документів на власний розсуд та надання їх суду першої інста-нції під час розгляду справи стосовно нього. 
Посилання в апеляції на незадовільний стан здоров`я правопорушника для виконання адмінстягнення у виді громадських робіт апеляційний суд вважає необгрунтованими, тому що ст. 301 КУпАП встановлює виконання безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, але не обов`язково, що ці роботи мають бути пов`язані з фізичним навантаженням.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуа-льного права, які були б підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом також не встановлено.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника Постельги І.В. відсутні.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по адміністративній справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

                                       П О С Т А Н О В И В :

Постанову Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 20.10.2020 р. якою ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин, стягнуто судовий збір в розмірі 420,4 грн. - залишити без змін. 
Апеляційну скаргу захисника Постельги І.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає. 

                       Суддя                                                Белах А.В.