УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №272/1652/14-ц Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І. 
Категорія 47 Доповідач Шевчук А. М.  
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №272/1652/14-ц за позовом прокурора Андрушівського району в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Андрушівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , Реєстраційного відділу Андрушівської районної державної адміністрації, треті особи: Фермерське господарство «Невзгляденко», Червоненська селищна рада Андрушівського району Житомирської області, про визнання недійсними та скасування розпорядження, наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, повернення земельних ділянок
за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави
на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Брагіна В.І. у м. Андрушівці,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року прокурор Андрушівського району в інтересах держави звернувся до суду із позовом до Головного управління Держземагентства у Житомирській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, Андрушівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 і Реєстраційної служби Андрушівського районного управління юстиції. Із урахуванням заяви про зміну предмету позову від 31 травня 2019 року, просив:
- визнати недійсним і скасувати розпорядження голови Андрушівської районної державної адміністрації №503 від 08 жовтня 2012 року, яким наданий дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 637,9000 га із земель запасу, у тому числі: Каменівської сільської ради – 200 га, Маломошковецької сільської ради – 51 га, Малоп`ятигірської сільської ради – 210 га, Крилівської сільської ради – 51 га, Червоненської селищної ради – 125,9000 га для ведення фермерського господарства;
- визнати недійсними і скасувати накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 від 07 квітня 2014 року №200-02 на території Маломошковецької сільської ради площею 6,8540 га із кадастровим номером 1820386600:04:000:0132, від 07 квітня 2014 року №201-02 на території Маломошковецької сільської ради площею 46,6438 га із кадастровим номером 1820386600:02:000:0164, від 07 квітня 2014 року №203-02 на території Крилівської сільської ради площею 43,2468 га із кадастровим номером 1820385600:04:000:0424, від 07 квітня 2014 року №204-02 на території Червоненської селищної ради площею 11,8732 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0213, від 07 квітня 2014 року №205-02 на території Червоненської селищної ради площею 46,4280 га із кадастровий номер 1820355600:03:000:0214, від 07 квітня 2014 року №206-02 на території Червоненської селищної ради площею 33,0837 га із кадастровимп номером 1820355600:04:000:0327, від 07 квітня 2014 року №207-02 на території Червоненської селищної ради площею 36,1460 га кадастровий номер 1820355600:02:000:0211;
- визнати недійсними договори оренди землі від 29 травня 2014 року, укладені між орендодавцем – Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області та орендарем – ОСОБА_1 , земельних ділянок: на території Маломошковецької сільської ради площею 46,6438 га із кадастровим номером 1820386600:02:000:0164, нормативно-грошова оцінка 810 774 грн. за №354/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 17 червня 2014 року; на території Маломошковецької сільської ради площею 6,8540 га із кадастровим номером 1820386600:04:000:0132, нормативно-грошова оцінка 138 597 грн. за №361/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 19 червня 2014 року; на території Крилівської сільської ради площею 43,2468 га із кадастровим номером 1820385600:04:000:0424, нормативно-грошова оцінка 549 050 грн. за №362/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 18 червня 2014 року; на території Червоненської селищної ради площею 36,1460 га із кадастровим номером 1820355600:02:000:0211, нормативно-грошова оцінка 572 762 грн. за №351/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 18 червня 2014 року; на території Червоненської селищної ради площею 11,8732 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0213, нормативно-грошова оцінка 181 012 грн. за №353/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 19 червня 2014 року; на території Червоненської селищної ради площею 33,0837 га із кадастровим номером 1820355600:04:000:0327, нормативно-грошова оцінка 680 267 грн. за №350/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 18 червня 2014 року; на території Червоненської селищної ради площею 46,4280 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0214, нормативно-грошова оцінка 589 677 грн. за №352/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 19 червня 2014 року;
- скасувати рішення реєстраційної служби Адрушівського районного управління юстиції Житомирської області про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за ОСОБА_1 : від 18 червня 2014 року №13847427 про державну реєстрацію договору оренди землі від 29 травня 2014 року №362/06 на земельну ділянку площею 43,2468 га; від 17 червня 2014 року №13829582 про державну реєстрацію договору оренди землі від 29 травня 2014 року №354/06 на земельну ділянку площею 46,6438 га; від 19 червня 2014 року №13893472 про державну реєстрацію договору оренди землі від 29 травня 2014 року №361/06 на земельну ділянку площею 6,8540 га; від 18 червня 2014 року №13864088 про державну реєстрацію договору оренди землі від 29 травня 2014 року №351/06 на земельну ділянку площею 36,1460 га; від 19 червня 2014 року №13879826 про державну реєстрацію договору оренди землі від 29 травня 2014 року №353/06 на земельну ділянку площею 11,8732 га; від 18 червня 2014 року №13856913 про державну реєстрацію договору оренди землі від 29 травня 2014 року №350/06 на земельну ділянку площею 33,0837 га; від 19 червня 2014 року №13883805 про державну реєстрацію договору оренди землі від 29 травня 2014 року №352/06 на земельну ділянку площею 46,4280 га; 
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути Червоненській селищній раді шляхом підписання актів прийому-передачі земельні ділянки загальною площею 224,2755 га, які знаходяться на території: Маломошковецької сільської ради площею 46,6438 га із кадастровим номером 1820386600:02:000:0164, нормативно-грошова оцінка 810 774 грн.; Маломошковецької сільської ради площею 6,8540 га із кадастровим номером 1820386600:04:000:0132, нормативно-грошова оцінка 138 597 грн.; Крилівської сільської ради площею 43,2468 га із кадастровим номером 1820385600:04:000:0424, нормативно-грошова оцінка 549 050 грн.; Червоненської селищної ради: площею 36,1460 га із кадастровим номером 1820355600:02:000:0211, нормативно-грошова оцінка 572 762 грн.; площею 11,8732 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0213, нормативно-грошова оцінка 181 012 грн.; площею 33,0837 га із кадастровим номером 1820355600:04:000:0327, нормативно-грошова оцінка 680 267 грн.; площею 46,4280 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0214, нормативно-грошова оцінка 589 677 грн. для віднесення їх до земель запасу органу місцевого самоврядування (а.с.38-47 т.1, а.с.196-200 т.4). 
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що впродовж серпня-вересня 2014 року прокуратурою району із залученням спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області проведено перевірку в Андрушівській районній державній адміністрації з питань дотримання вимог земельного законодавства при розпорядженні земельним фондом району. Під час перевірки встановлено, що у вересні 2012 року в порядку ст.ст.122,123 ЗК України ОСОБА_1 звернувся до Андрушівської РДА із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Розпорядженням голови Андрушівської районної державної адміністрації від 08 жовтня 2012 року №503 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 637,9000 га, у тому числі, із земель запасу: Каменівської сільської ради – 200 га, Маломошковецької сільської ради – 51 га, Малоп`ятигірської сільської ради – 210 га, Крилівської сільської ради – 51 га і Червоненської селищної ради – 125,9000 га, для ведення фермерського господарства. Вищезазначеними наказами Головного управління Держземагентства у Житомирській області затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для фермерського господарства ОСОБА_1 на територіях вищезгаданих сільських та селищної рад. Надалі між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області укладені договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції. Земельні ділянки, які ОСОБА_1 отримав в оренду, розташовані не єдиним масивом, а на значній відстані одна від одної. У заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 не обґрунтував розміри земельних ділянок із урахуванням можливостей їх обробітку, необхідність отримання великих площ та не зазначив перспективи діяльності фермерського господарства, зокрема, не наведено доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі великих площ. ОСОБА_1 не мав наміру створювати фермерське господарство, а переслідував мету отримання земельних ділянок в користування поза встановленим ЗК України порядком, без проведення аукціону, оскільки з 22 грудня 2009 року працює агрономом у приватному сільськогосподарському підприємстві «Агрофірма «Світанок», основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарських культур. Пошуком відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців встановлено, що фермерське господарство Невзгляденком В.М. не створювалося. Крім того, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Незаконна передача у користування землі порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. Також органи Державної інспекції сільського господарства України не наділені повноваженнями щодо звернення з позовом до суду, а тому з даним позовом звернувся прокурор.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 березня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи залучено фермерське господарство «Невзгляденко» (а.с.73 т.2). 

За клопотанням прокурора про залучення до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача Червоненську селищну раду Андрушівського району Житомирської області ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 травня 2019 року відповідну селищну раду залучено до участі в справі  (а.с.204,221 т.4). Необхідність викликана тим, що 25 жовтня 2015 року утворено Червоненську об`єднану територіальну громаду, до складу якої увійшли населені пункти селища Червоного, сіл Великі Мошківці, Малі Мошківці, Глинівці, Забара, Котівка та Крилівка. Також наказом Головного управління Держгеокадстру у Житомирській області та актом приймання-передачі земельних ділянок від 22 грудня 2018 року передано з державної у комунальну власність Червоненської селищної ради земельні ділянки з кадастровими номерами: 1820386600:02:000:0164; 1820386600:04:000:0132; 1820385600:04:000:0424; 1820355600:02:000:0211; 1820355600:03:000:0213; 1820355600:04:000:0327; 1820355600:03:000:0214.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. 

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Житомирської області подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі і стягнути на користь прокуратури Житомирської області здійснені нею судові витрати. Доводи апеляційної скарги грунтуються на тому, що спеціальним Законом України «Про фермерське господарство» визначені обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відмінні від загальних вимог, передбачених ст.123 ЗК України. Зокрема, у заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути зазначений не лише бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, але й обгрунтування її розміру з урахуванням переспектив діяльності фермерського господарства, оскільки переслідується мета створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для безпечення раціонального використання і охорони земель. При цьому, норми вищевказаного Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви, без виключного переліку підстав для відмови. Так, розглядаючи заяву громадянина по суті, належить надати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обгрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі, щодо наявності трудових та матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної влади чи місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності у нього бажання створити фермерське господарство та спроможність вести господарство такого виду – виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обовязковою процедурою – без проведення земельних торгів. Водночас, суд першої інстанції не врахував, що у поданій ОСОБА_1 заяві про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміри земельних ділянок із урахуванням можливості їх обробітку, не зазначено перспективи діяльності фермерського господарства, наявність у нього прав на безоплатне отримання земельних ділянок у власність. Земельні ділянки, надані ОСОБА_1 , розташовані не єдиним масивом, а на значній відстані одна від одної. Зокрема, земельні ділянки розташовані за межами населених пунктів Маломошковецької, Крилівської, Каменівської, Малоп`ятигірської сільських рад та Червоненської селищної ради, які територіально є значно віддаленими одна від одної, що є грубим порушенням вимог частини сьомої ст.7 Закону України «Про фермерське господарство». ОСОБА_1 не зазначив про наявність у нього, як фізичної особи, яка бажає створити фермерське господарство, матеріальних та трудових ресурсів для ефективного здійснення фермерської діяльності. Відповідачі не пересвідчилися у дійсній спроможності ОСОБА_1 вести фермерське господарство та чи не є така заява штучним використанням процедури створення фермерського господарства, як спрощеного, пільгового порядку одержання земельних ділянок для використання її іншими суб`єктами господарювання, поза передбаченою законом обов`язковою процедурою – проведенням земельних торгів. Так, будь-яка сільськогосподарська техніка та інші засоби обробітку землі, які б надавали можливість обробляти землю, за ОСОБА_1 не зареєстрована. Не надано й належних та допустимих доказів укладення ОСОБА_1 договорів оренди сільськогосподарської техніки, найму працівників тощо для обробітку земельних ділянок.Разом із тим, ФГ «Невзгляденко» створене лише 20 січня 2016 року, тобто за спливом майже двох років після набуття ОСОБА_1 земельних ділянок у користування (29 травня 2014 року) та після звернення прокурора до суду з даним позовом. Безпідставним є також висновок суду про те, що прокурор не є належним позивачем у даній справі, оскільки позов поданий в інтересах держави до відповідачів, які уповноважені державою здійснювати відповідні функції - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та Андрушівської районної державної адміністрації. Проте, вищевказані відповідачі неналежно здійснювали свої повноваження, а тому прокурор має право звернутися з позовом до суду в інтересах держави (агалогічна правова позиція висловлена у постанові Верхового Суду від 23 травня 2018 року в справі №389/29/17). Отже, в основі інтересу держави лежить потреба у здійсненні дій, спрямованих на охорону землі, як національного багатства. Для відновлення порушеного права власності на земельні ділянки необхідним є їх повернення власнику. Також наголошується на тому, що суд першої інстанції залучив до участі у справі Червоненську селищну раду як третю особу на стороні відповідачів, хоча прокурор просив залучити дану раду на стороні позивача. Крім того, ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 02 червня 2017 року, постановленою під головуванням судді Брагіна В.І., провадження у даній справі було закрито. Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року вищевказана ухвала скасована, а справа була напрвлена для продовження розгляду до суду першої інстанції. Проте, всупереч положень ст.ст.36,37 ЦПК України суддя Брагін В.І. самовідвід не заявив та відмовив прокурору в задоволенні клопотання про його відвід, тобто судді.

Представник відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ФГ «Невзгляденко» подав відзиви на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Зокрема, посилається на те, що прокурор не довів порушення інтересів держави оспорюваними розпорядженням, наказами та договорами оренди землі. ОСОБА_1 своєчасно та у повному обсязі сплачує орендну плату, а на Держсільгоспінспекцію України не покладена функція контролю за ефективним використанням земельних ресурсів. Даний позов прокурор міг подати лише в інтересах держви в особі Головного управління Держземагенства у Житомирській області або Держземагенства України. Разом із тим, зазначене управління є відповідальною особою за позовом (відповідачем), а не позивачем. Змінена позовна вимога, в якій прокурор просить суд зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельні ділянки Червоненській селищній раді для внесення їх до земель запасу органу місцевого самоврядування, не може бути задоволена, оскільки прокурор подав цей позов в інтересах держави, при цьому не врахував, що суд не уповноважений залучати позивача, а Червоненська селищна рада є третьою особою без самостійних вимог, в інтересах якої позов не подано. Окрім того, прийняття головою Адрушівської РДА розпорядження та Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області наказів є дискреційними повноваженнями цих органів, що передбачає для адміністративного органу при прийнятті ним рішення певний ступінь свободи у межах, які визначені законом. Адміністративний орган має можливість самостійно вибрати один з кількох варіантів рішення. Принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_1 штучно використав механізм фермерського господарства для одержання значних земельних ділянок в оренду, що перебувають у державній або комунальнй власності, уникнувши при цьому процедури земельних торгів (аукціону) грунтуються на припущеннях. У заяві ОСОБА_1 зазначив бажані площі земельних ділянок, місце їх розташування, кількість членів фермерського господарства та обгрунтував, що такі розміри земельних ділянок необхідні для дотримання ротації культур при вирощуванні сільськогосподарських культур (озима та яра пшениця, цукровий буряк), що характеризує також перспективи діяльності фермерського господарства. Для обробітку землі закон не забороняє оренду сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі, які ОСОБА_1 орендувалися, а при подачі заяви Закон не зобов`язує особу вказувати сільськогосподарську техніку та інші засоби обробітку землі. Дискримінація за майновою ознакою є недопустимою. ОСОБА_1 сплачує оренду плату за оренду спірних земельних ділянок. Окрім того, ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» не забороняє надавати одній особі в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки не єдиними масивом. Доводи прокурора про те, що у заяві не зазначено наявність у нього прав на безоплатне отримання земельних ділянок у власність не заслуговують на увагу. Виходячи із редакції ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», яка діяла станом на час звернення ОСОБА_1 із заявою від 09 вересня 2012 року, державна реєстрація Фермерського господарства «Невзгляденко» була проведена пізніше через судовий спір із державним реєстратором. Із позовної заяви та апеляційної скарги неможливо визначити, який позов подано прокурором – віндикаційний, реституційний чи кондикційний, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати наявність правових підстав для задоволення позову або його відмови та застосувати відповідну норму матеріального права при вирішенні даного спору, оскільки обрано неправильний спосіб захисту прав та інтересів держави. Та обставина, що ОСОБА_1 на момент подачі позову працював агрономом в ПСП «Агрофірма «Світанок», не передбачена Законом в якості підстави для відмови йому в наданні земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є дискримінацією за ознакою місця роботи. За правовими висновками Верховного Суду після укладення договору оренди, фермерське господарство реєструється у раді, що передала у користування земельну ділянку, і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фемерське господарство, а не громадян, якому вона надавалася. Позов та апеляційна скарга прокурора зводяться до непропорційного втручання у право ФГ «Невзгляденко» на мирне володіння своїм майном. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Разом із тим, ФГ «Невзгляденко» набуло стасусу юридичної особи з часу проведення 20 січня 2016 року державної реєстрації. Оспорюване розпорядження голови РДА було прийнято 08 жовтня 2012 року, накази Головного управління Держземагенства у Житомрській області - 07 квітня 2014 року, а договори оренди спірних земельних ділянок укладені в 2014 році, а тому ФГ «Невзгляденко» не вчиняло протиправних дій.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Водночас Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області подало пояснення, у яких наголошує на тому, що накази, видані Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області, не містять загальнообов`язкових правил поведінки, а передбачають індивідуалізовані приписи, адресовані виключно співвідповідачу, не регулюють певний вид суспільних відносин, а спрямовані на виникнення конкретних правовідносин між Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області і свпіввідповідачем, не розраховані на багаторазове застосування, а вичерпують дію після реєстрації права. Отже, право на оскарження семи наказів від 07 квітня 2014 року надано особі, щодо якої вони прийняті, тобто співвідповідачу. Крім того, прокурор у позові просить зобов`язати співвідповідача повернути спірні земельні ділянки на користь ГУ Держгеокадастру в Житомирській області, тобто позивач та відповідач збігаються в одній особі. Дані обставини виключають диспозитивність і змагальність у цивільному провадженні, що є неприпустимим. Процесуальний закон не передбачає поєднання в одній позовній заяві позовних вимог, за одною з яких одна й та сама особа є позивачем та відповідачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи прокурору в задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтресів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування, до компетанції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. За клопотанням прокурора Червоненська селищна рада притягнута до участі в справі не в якості позивача, а як третя особа на стороні відповідача. Вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена лише стороні недійсного правочину. Разом із тим, Закон України «Про фермерське господарство» не передбачає підстав для відмови громадянам у прийнятті заяв про надання земельної ділянки для створення фермерського господарства у зв`язку з недодержанням правил, передбачених ч.1 ст.7 цього Закону. Також суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 створював фермерське господарство особисто, а тому не міг вказати кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок. У заяві було обгрунтовано необхідність одержання земель у зазначених заявником розмірах – для створення фермерського господарства, а розміри земельних ділянок заявник визначив з урахуванням перспектив діяльності майбутнього фермерського господарства. Окремого письмового викладення конкретних перспектив діяльності фермерського господарства Закон від заявника не вимагає. Зміст норми ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що фермерське господарство використовує земельні ділянки без обмежень знаходження в єдиному масиві. Відсутність у власності сільськогосподарської техніки для обробітку значних площ земельних ділянок не позбавляє можливості її використання на інших, передбачених законом підставах. Спірні земельні ділянки обробляються та використовуються на цільовим призначенням, орендна плата вноситься своєчасно та у повному обсязі. Отже, суд першої інстанції дійшов до висновку, що прокурором не обгрунтовано порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області, Андрушівською районною державною адміністрацією чинного законодаства України при видачі оспорених розпорядження та наказів, а також не доведено факту, у чому саме полягає порушення інтересів держави у зв`язку з прийняттям ними оспорюваних розпорядження та наказів.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 02 червня 2017 року під головуванням судді Брагіна В.І., яка ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30 серпня 2017 року була залишена без змін, у даній справі провадження було закрите із посиланням на те, що справа, начебто, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.160-161 т.3). Проте, постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року ухвали судів першої та апеляційної інстанції скасовані, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.61-66 т.3). Скасовуючи ухвали та направляючи справу для продовження розгляду, Велика Палата Верховного Суду, пославшись на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі №606/2032/16-ц, не відійшла від правового висновку про те, що якщо на момент відкриття провадження у справі щодо спору між органом державної влади чи місцевого самоврядування та, зокрема, фізичною особою, якій із земель державної або комунальної власності надана земельна ділянка для ведення фермерського господарства, фермерське господарство вже було зареєстрованим, то така справа має розглядатися за правилами господарського судочинства. Якщо ж на час відкриття провадження у справі щодо такого спору про користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не зареєстровано, то стороною таких спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, а спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З огляду на це, Велика Палата Верховного Суду в даній справі дійшла висновку, що у справі №272/1652/14-ц спір стосується земельної ділянки, наданої громадянину для подальшого створення, реєстрації та ведення фермерського господарства і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження в цій справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої ст.205 ЦПК України (у редакції, чинній на час прийняття судового рішення).

Відповідно до змісту частини першої ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування ухвали про закриття провадження у справі.

Дотримуючись принципу недопустимості повторної участі судді у розгляді даної справи, суддя Брагін В.І. зобов`язаний був заявити самовідвід при надходженні до суду першої інстанції справи із Верховного Суду, що відповідає положенням частини першої ст.39 ЦПК України. Проте, такого не сталося, а тому прокурор заявив судді суду першої інстанції ОСОБА_2 , ухвала якого про закриття провадження у справі скасована, відвід.

В ухвалі Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року суддя Брагін В.І. дійшов висновку про необгрунтованість заявленого відводу (а.с.143 т.4). У порядку частини третьої ст.40 ЦПК України ухвалою іншого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 березня 2019 року прокурору відмовлено у задоволенні клопотання про відвід судді Брагіну В.І. з посиланням на те, що суд касаційної інстанції, скасувавши ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, а не для нового розгляду (а.с.152 т.4).

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи із системного аналізу ст.ст.37,39 ЦПК України вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права при вирішенні клопотання прокурора про відвід судді ОСОБА_2 , а підстави для відводу судді Брагіну В.І. є обгрунованими та випливають із недопустимості повторної участі судді в розгляді справи після скасування ухвали, якою він закрив провадження у справі. Недопустимість повторної участі судді пов`язується із скасуванням ухвали про закриття провадження у справі, а не з повноваженнями суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку, ухвалено суддею Брагіним В.І., якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обгрунтованими та прокурор обгрунтовує апеляційну скаргу, в тому числі, й такою підставою. 

Дане порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Брагіна В.І., та ухвалення колегією суддів Житомирського апеляційного суду нового судового рішення, що передбачено п.2 частини третьої ст.376 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 09 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до голови Андрушівської райдержадміністрації із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення в оренду земельної ділянки із земель запасу по наступним радам: Каменівської сільської ради орієнтовною площею 200 га, Маломошківецької сільської ради орієнтовною площею 51 га, Червоненської селищної ради орієнтовною площею 125,9 га, Малоп`ятигірської сільської ради орієнтовною площею 210 га та Крилівської сільської ради орієнтовною площею 51 га (а.с.56 т.1). У заяві також зазначив, що дані розміри земельних ділянок необхідні, щоб дотримуватися ротації культур при вирощуванні товарної сільськогосподарської продукції (озимої та ярової пшениці, цукрового буряку). Також послався на те, що бажає створити фермерське господарство з метою вирощування товарної сільськогосподарської продукції, займатися її переробкою та реалізацією, щоб отримувати прибуток. Додатково повідомляв, що загальна кількість членів в фермерському господарстві буде 1 (один) член фермерського господарства. До заяви додав: копії паспорту та диплому, трудової книжки та ситуаційний план.

Розпорядженням голови Андрушівської районної державної адміністрації від 08 жовтня 2012 року №503 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 637,9000 га, у тому числі, із земель запасу: Каменівської сільської ради орієнтовною площею 200 га, Маломошківецької сільської ради орієнтовною площею 51 га, Червоненської селищної ради орієнтовною площею 125,9000 га, Малоп`ятигірської сільської ради орієнтовною площею 210 га та Крилівської сільської ради орієнтовною площею 51 га (а.с.55 т.1). 

07 квітня 2014 року Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області видано накази про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 : № НОМЕР_1 на території Маломошковецької сільської ради площею 6,8540 га із кадастровим номером 1820386600:04:000:0132; № НОМЕР_2 на території Маломошковецької сільської ради площею 46,6438 га із кадастровим номером 1820386600:02:000:0164; № НОМЕР_3 на території Крилівської сільської ради площею 43,2468 га із кадастровим номером 1820385600:04:000:0424; № НОМЕР_4 на території Червоненської селищної ради площею 11,8732 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0213; № НОМЕР_5 на території Червоненської селищної ради площею 46,4280 га із кадастровий номер 1820355600:03:000:0214; № НОМЕР_6 на території Червоненської селищної ради площею 33,0837 га із кадастровимп номером 1820355600:04:000:0327; № НОМЕР_7 на території Червоненської селищної ради площею 36,1460 га кадастровий номер 1820355600:02:000:0211 (а.с.66-72 т.1). Надано в оренду для ведення фермерського господарства строком на 20 років.

Надалі 29 травня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладені договори оренди земельних ділянок: на території Маломошковецької сільської ради площею 46,6438 га із кадастровим номером 1820386600:02:000:0164, нормативно-грошова оцінка 810 774 грн. за №354/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 17 червня 2014 року; на території Маломошковецької сільської ради площею 6,8540 га із кадастровим номером 1820386600:04:000:0132, нормативно-грошова оцінка 138 597 грн. за №361/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 19 червня 2014 року; на території Крилівської сільської ради площею 43,2468 га із кадастровим номером 1820385600:04:000:0424, нормативно-грошова оцінка 549 050 грн. за №362/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 18 червня 2014 року; на території Червоненської селищної ради площею 36,1460 га із кадастровим номером 1820355600:02:000:0211, нормативно-грошова оцінка 572 762 грн. за №351/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 18 червня 2014 року; на території Червоненської селищної ради площею 11,8732 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0213, нормативно-грошова оцінка 181 012 грн. за №353/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 19 червня 2014 року; на території Червоненської селищної ради площею 33,0837 га із кадастровим номером 1820355600:04:000:0327, нормативно-грошова оцінка 680 267 грн. за №350/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 18 червня 2014 року; на території Червоненської селищної ради площею 46,4280 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0214, нормативно-грошова оцінка 589 677 грн. за №352/06, який зареєстровано в реєстраційній службі Андрушівського районного управління юстиції 19 червня 2014 року (а.с.90-117,130-136 т.1).

20 січня 2016 року проведено державну реєстрацію Фермерського господарства «Невзгляденко», засновником, головою та керівником якого є ОСОБА_1 згідно із статутом цього фермерського господарства (а.с.35-45,66-70 т. 2).

       Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам – членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Згідно з частинами першою та другою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до частини першої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (частина друга ст.124 ЗК України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (частина третя ст.124 ЗК України).

Згідно з частиною другою ст.134 ЗК України, яка діяла у такій редакції на час звернення ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення в оренду земельної ділянки до Андрушівської РДА та прийняття головою РДА розпорядження від 08 жовтня 2012 року №503, не підлягали продажу на конкурсних засадах (земельних торгах), зокрема, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частин другої, третьої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проєктом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, статтею 123 ЗК України врегульовано загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначено вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; заборонено компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлено загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом із тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням фермерських господарств, регулюються, крім положень Земельного кодексу України, положеннями Закону України від 19 червня 2003 року №973-IV «Про фермерське господарство» (надалі - Закон №973-IV) та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону).

У спірних правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство»  є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України – загальним.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції станом на час звернення ОСОБА_1 із заявою до Андрушівської РДА)  для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проєкту відведення земельної ділянки (частина друга ст.7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Проєкт відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. 

У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом (частина четверта статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

За таких обставин, спеціальний Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України, до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, у заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки та кількість членів фермерського господарства, але й зазначити наявність у них (якщо це навідь один один громадянин - наявність у нього) права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність та обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає у створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її перероблення та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання й охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, при вирішенні вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство», як спеціального щодо статті 123 ЗК України.

Із аналізу змістів статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» слідує, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору – суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу: – виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Разом з тим відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року в справі №6-2902цс15, від 11 травня 2016 року в справі №6-2903цс15, від 18 травня 2016 року в справі №6-248цс16 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі №525/1225/15-ц.

Із урахуванням статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України, прийнятій у складі судових палат у цивільних та адміністративних справах, від 18 травня 2016 року в справі №6-248цс16, в постанові  Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі №525/1225/15-ц та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 314/3881/15-ц та від 25 вересня 2019 року в справі № 397/30/17.

Суд апеляційної інстанції встановив, що подана ОСОБА_1 голові Андрушівської районної державної адміністрації заява від 09 вересня 2012 року не містила відомостей про наявність (відсутність) у ОСОБА_1 , як одного члена фермерського господарства, права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність. Окрім того, заява містить лише загальні відомості щодо необхідності сівозміну та відсутній принаймі хоча б бізнес-план, який би містив обґрунтування щодо обробітку саме тих розмірів земельних ділянок, які заявник мав намір отримати в оренду на території Каменівської, Маломошківецької, Червоненської, Малоп`ягірської та Крилівської сільських та селищної рад орієнтовною загальною площею 637 га.

Окрім того, спірні земельні ділянки, які надані та розташовані в межах Каменівської, Маломошківецької, Червоненської, Малоп`ягірської та Крилівської сільських та селищної рад, всупереч положень статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» не становлять єдиний масив, не мають спільних (сумісних) меж, а складаються з окремих земельних ділянок. Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом із розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Заперечення, що містяться у відзивах на апеляційну скаргу відносно розуміння змісту частини сьомої ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» щодо «єдиного масиву» не видаються переконливими з огляду на обмеженість доказів для того, щоб дійти беззаперечного висновку про обробіток спірних земельних ділянок ФГ «Невзгляденко» та вироблення товарної сільськогосподарської продукції саме цим господарством, яке не має власної технічної бази, а також перспектив для розвитку, а у Законі України «Про фермерське господарство» та у закладеному в ньому механізмі, а саме: можливості одержати у користування земельну ділянку із земель державної та комунальної власності без конкурентних засад та за процедурою поза проведення земельних торгів (аукціону), переслідується мета створення умов громадянам України з використанням організаційно-правової форми фермерського господарства вирощувати товарну сільськогосподарську продукцію, що має забезпечити раціональне використання та охорону земель держави Україна.

Щодо дійсності волевиявлення заявника та наявності в нього бажання створити фермерське господарство, то слід зазначити наступне. Після укладення із ОСОБА_1 договорів оренди земельних ділянок та їх державної реєстрації, що відбулося у травні-червні 2014 року, заявник одержав можливість подати документи для реєстрації фермерського господарства. Проте, документи для проведення державної реєстрації Фермерського господарства «Невзгляденко» були подані державному реєстатору лише 05 червня 2015 року, тобто через рік після укладення та реєстрації договорів оренди. Відмова у проведенні державної реєстрації фермерського господарства та наступне відкриття адміністративного провадження 12 серпня 2015 року з приводу питань державної реєстрації нового господарюючого суб`єкта не змінюють доводів апеляційної скарги щодо зволікання ОСОБА_1 із реєстрацією фермерського господарства.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржене розпорядження голови Андрушівської РДА та накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області прийняті з порушенням вимог земельного законодаства та всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки відповідно до Закону Укрїни «Про фермерське господарство».

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою–третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України.

Оскільки земельні ділянки надані ОСОБА_1 із порушенням законодаства, то суд апеляційної інстанції доходить до висновку про визнання семи договорів оренди земельних ділянок недійсними. 

Метою інституту недійсності правочину є повне скасування правочину як юридичного факту, а його застосування має приводити до відновлення стану, який існував до укладення правочину, який суперечить законодавству. Наслідком визнання правочину недійсним є недійсність зобов`язання, породженого таким правочином. 

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, – відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Для відновлення спочатку порушеного права державної, а згодом комунальної власності спірні земельні ділянки підлягають поверненню Червоненській селищній раді, яка за клопотанням прокурора залучена до участі у справі, оскільки після утворення Червоненської об`єднаної територіальної громади Головне управління Держгеокадстру у Житомирській області 22 грудня 2018 року передало земельні ділянки з кадастровими номерами: 1820386600:02:000:0164; 1820386600:04:000:0132; 1820385600:04:000:0424; 1820355600:02:000:0211; 1820355600:03:000:0213; 1820355600:04:000:0327; 1820355600:03:000:0214 із державної до комунальної власності Червоненської селищної ради. Питання цільового призначення земельних ділянок не є предметом розгляду даного спору, а тому вимога до ОСОБА_1 , як сторони недійсних договорів, про повернення отриманих ним земельних ділянок саме до земель запасу органу місцевого самоврядування не може бути задоволена в частині ознаки щодо конкретизації певної категорії. Враховуючи, що така вимога є передчасною, апеляційна скарга не може бути задоволена у повному обсязі.

Позовна вимога про скасування рішень органу реєстрації про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок є похідною від інших позовних вимог.

Оцінюючи наявність підстав для втручання у право на мирне володіння майном, апеляційний суд виходить із такого. 

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних своб (далі – Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону – нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

       Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

       Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

У справах «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» (рішення від 16 лютого 2017 року, заява № 43768/07), пов`язаних із земельними правовідносинами, Європейський суд з прав людини, встановивши порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на землю.

Водночас висновки Європейського суду з прав людини потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки Європейський суд з прав людини рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, а й самого скаржника. Це пов`язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції, можуть бути пов`язані з протиправною поведінкою самого набувача майна.

У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд дійшов висновку, що прийняття рішень, якими надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території відповідних сільських та селищної ради з порушенням законодавства позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. Правовідносини у цій справі пов`язані з вибуттям об`єкта з державної власності та становлять суспільний, публічний інтерес.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку.

Отже, враховуючи наведене, повернення власникові – державі в особі відповідних ораганів спірних земельних ділянок, які передані в оренду без дотримання вимог закону, є пропорційним вищевказаній легітимній меті заходом.
       
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 372/1387/13-ц (провадження № 14-147цс18).

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Із метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Звертаючись до суду з позовом, прокуратура зазначила, що заявляє позов в інтересах держави. При цьому в спірних правовідносинах уповноважений державою здійснювати відповідні функції орган – Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області та Андрушівська районна державна адміністрація, є відповідачами у справі.

Судом апеляційної інстанції установлено, що Андрушівська районна державна адміністрація надаючи  дозвіл на розробку проекту землеутрою щодо відведення земельних ділянок, а Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області затверджуючи проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та укладаючи оспорювані договори оренди на підставі спрощеної процедури, без проведення земельних торгів, неналежно здійснювали свої повноваження, а тому прокурор мав право звертатися з позовом до суду в інтересах держави та набув статусу позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 389/29/17.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити частково.
Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Андрушівської районної державної адміністрації від 08 жовтня 2012 року №503 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства».
Визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Житомирській області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 : №200-02 від 07 квітня 2014 року щодо земельної ділянки площею 6,8540 га із кадастровим номером 1820386600:04:000:0132; №201-02 від 07 квітня 2014 року щодо земельної ділянки площею 46,6438 га із кадастровим номером 1820386600:02:000:0164; №203-02 від 07 квітня 2014 року щодо земельної ділянки площею 43,2468 га із кадастровим номером 1820385600:04:000:0424; №204-02 від 07 квітня 2014 року щодо земельної ділянки площею 11,8732 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0213; №205-02 від 07 квітня 2014 року щодо земельної ділянки площею 46,4280 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0214; №206-02 від 07 квітня 2014 року щодо земельної ділянки площею 33,0837 га із кадастровим номером 1820355600:04:000:0327; №207-02 від 07 квітня 2014 року щодо земельної ділянки площею 36,1460 га із кадастровим номером 1820355600:02:000:0211.
Визнати недійсними договори оренди землі, укладені між Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області та ОСОБА_1 : №354/06 від 29 травня 2014 року щодо земельної ділянки площею 46,6438 га із кадастровим номером 1820386600:02:000:0164; №361/06 від 29 травня 2014 року щодо земельної ділянки площею 6,8540 га із кадастровим номером 1820386600:04:000:0132; №362/06 від 29 травня 2014 року щодо земельної ділянки площею 43,2468 га із кадастровим номером 1820385600:04:000:0424; №351/06 від 29 травня 2014 року щодо земельної ділянки площею 36,1460 га із кадастровим номером 1820355600:02:000:0211; №353/06 від 29 травня 2014 року щодо земельної ділянки площею 11,8732 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0213; №350/06 від 29 травня 2014 року щодо земельної ділянки площею 33,0837 га із кадастровим номером 1820355600:04:000:0327; №352/06 від 29 травня 2014 року щодо земельної ділянки площею 46,4280 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0214.
Скасувати рішення реєстраційної служби Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за ОСОБА_1 : №13847427 від 18 червня 2014 року; №13829582 від 17 червня 2014 року; №13893472 від 19 червня 2014 року; №13864088 від 18 червня 2014 року; №13879826 від 19 червня 2014 року; №13856913 від 18 червня 2014 року; №13883805 від 19 червня 2014 року.
Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Червоненській селищній раді земельні ділянки загальною площею 224,2755 га, у тому числі: площею 46,6438 га із кадастровим номером 1820386600:02:000:0164; площею 6,8540 га із кадастровим номером 1820386600:04:000:0132; площею 43,2468 га із кадастровим номером 1820385600:04:000:0424; площею 36,1460 га із кадастровим номером 1820355600:02:000:0211; площею 11,8732 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0213; площею 33,0837 га із кадастровим номером 1820355600:04:000:0327; площею 46,4280 га із кадастровим номером 1820355600:03:000:0214.
Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (код ЄДРПОУ 39765513; м. Житомир, вул. Довженка, 45), Андрушівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 04053588; Житомирська обл., м. Андрушівка, площа Т.Г.Шевченка,1), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ; АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір по 406 грн. з кожного.
Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (код ЄДРПОУ 39765513; м. Житомир, вул. Довженка, 45), Андрушівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 04053588; Житомирська обл., м. Андрушівка, площа Т.Г.Шевченка,1), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ; АДРЕСА_1 ) на користь прокуратури Житомирської області по 609 грн. судового збору з кожного. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 07 жовтня 2020 року.