ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 р.	Справа № 520/7911/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області  на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Шляхова О.М., м. Харків) від 28.08.2020 року (повний текст рішення складено 31.08.2020 р.) по справі №520/7911/2020 за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міллерс"  про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з  позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міллерс",  в якому просить суд: надати дозвіл на погашення суми податкового боргу в розмірі 35 468,56 гривень перед бюджетом України за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Міллерс» (податковий номер 41943335), податкова адреса платника податків: вул. Чайковська, буд. 33 Б, офіс 68, м. Харків, 61024, що перебуває у податковій заставі.
В обґрунтування позову зазначив, що з моменту вручення податкової вимоги контролюючий орган здійснював заходи по примусовому погашенню сум боргу з відповідача. Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/6981/19 було задоволено позов Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міллерс" про стягнення податкового боргу. Однак, оскільки, ТОВ "Міллерс" не вживаються заходи щодо добровільного погашення податкового боргу, а направлені до банківських установ інкасові доручення повертаються без виконання, у позивача виникла необхідність звернення до суду для отримання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду  від 28.08.2020 року  було відмовлено у задоволенні позову. 
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду  від 28.08.2020 року  та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що звертаючись з адміністративним позовом, Головне управління ДПС у Харківській області надало до суду весь перелік допустимих та достатніх доказів, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а саме: сума податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міллерс», податковий номер 41943335 (далі - ТОВ «Міллерс», Відповідач) виникла у зв`язку з добровільною не сплатою у встановлений законом порядку та строки суми зобов`язань відповідно до податкових повідомлень - рішень від 11.03.2019 № 0019365705, від 02.07.2019 № 0105185705 та від 26.07 2019 № 0122825705 на загальну суму 35 468,56 гривень (про що було направлено податкову вимогу на адресу підприємства); вказана заборгованість є узгодженою, оскільки податкові повідомлення - рішення від 11.03.2019 № 0019365705, від 02.07.2019 № 0105185705 та від 26.07.2019 № 0122825705 не були скасовані у адміністративному та/або судовому порядку, а сума зобов`язань не була добровільно сплачена Відповідачем у встановлений законом порядок та строки; -          на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 по справі № 520/6981/19 були направлені інкасові доручення від 29.10.2019 № 788, № 786, № 783, № 782 № 781 та від 04.12.2019 № 940, № 939, № 938, № 937 № 936, № 935, №934, № 933, № 932 №. 931 (направлення яких не призвело до погашення податкового боргу платника податків та були повернуті без виконання); -          щодо ТОВ «Міллерс» складено акт Опису майна» від 08.04.2019 № 256/40-40-57-07-37 винесеного на підставі рішення ГУ ДПС області від 26.02.2019 № 119/20-40--57--07-29, який зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Апелянт вважає, що  повернення вищенаведених інкасових доручень ГУ ДПС області без виконання та не виконання ТОВ «Міллерс» зобов`язань відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 по справі № 520/6981/19 є обґрунтованими обставинами, які свідчать про законність позовних вимог контролюючого органу.
Зважаючи на наведені обставини, апелянт вважає, що ним були надані всі необхідні доказово - підтверджені матеріали, які підтверджують наявність законних підстав для звернення з позовними вимогами у порядку ст. 95 Податкового кодексу України.
Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст.       229       та ч. 2 ст.       313       Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що за відповідачем рахувалась заборгованість у розмірі 28555,25 грн., яка виникла на підставі неповної сплати в установлені законодавством строки грошових зобов`язань на суму 28555,25 грн. за податковим повідомленням - рішенням № 0019365705 від 11.03.2019 у сумі 29726,45 грн., з урахуванням сплати 1171,20 грн.
У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання у встановлені строки, відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України позивачем засобами поштового зв`язку направлялась відповідачу податкова вимога форми "Ю" від 11.01.2019 року № 1284-57, та отримана представником відповідача, про що свідчить підпис у зворотному поштовому повідомленні.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від  28 серпня 2019 р. по справі № 520/6981/19  було задоволено позов Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міллерс" про стягнення податкового боргу та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міллерс" з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків на користь Державного бюджету України суму податкового боргу у розмірі 28555,25 грн.
Позивачем на підставі рішення начальника Київського управління ГУ ДФС в Харківській області від 26.02.2019 року № 119/20-40-57-07-29 було складено акт № 119/20-40-57-07-22 опису майна від 26.02.2019 року.
Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис №17333112 про обтяження згідно з статтями 88,89 Податкового кодексу України.
Згодом, згідно акту № 256/20-40-57-07-22 опису майна від 08.04.2019 року вчинено заміну предмета обтяження, про що внесено відповідні відомості до названого реєстру.
Однак, як вказував позивач, оскільки  ТОВ "Міллерс" не вживалися заходи щодо добровільного погашення боргу, а направлення інкасових доручень до банківських установ не призводять до погашення податкового боргу, суб`єкт владних повноважень звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.41.4 ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень. 
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Статтею 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Відповідно до п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі: - несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (підпункт 89.1.1); - несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункт 89.1.2).
Згідно з п. 89.2 ст. 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому.
Відповідно до наступного пункту названої статті, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п.п. 95.1, 95.2, 95.3, 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При цьому, процедура стягнення з платника податків податкового боргу за рахунок грошових коштів у судовому порядку передує виникненню права податкового органу на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.
Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.
Лише сукупність вказаних обставин наділяє податковий орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.
Отже, Податковим кодексом України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо погашення податкового боргу платника. При зверненні до суду з вимогою про надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, податковий орган повинен обґрунтувати в першу чергу недостатність у такого платника грошових коштів - готівкових чи на рахунках у банку, достатніх для повного погашення його боргу перед бюджетом, а також зазначити, які заходи вжив податковий орган для того, щоб погасити борг платника за рахунок належних йому коштів та чим це підтверджується.
Суд апеляційної інстанції враховує, що позивач акцентував увагу в позові, що станом на день звернення до суду сума податкового боргу відповідача становить 35 468,56 гривень, однак, як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено рішенням суду по справі № 520/6981/19 податковий борг ТОВ "Міллерс" складав 28555,25 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 11.03.2019 № 0019365705.
На підтвердження суми боргу  у розмірі 35 468,56 гривень позивачем було надано податкові повідомлення- рішення від 11.03.2019 № 0019365705, від 02.07.2019 № 0105185705 та від 26.07.2019 № 0122825705 та картку особового рахунку відповідача, однак, вказаними  матеріалами справи узгодженість суми за податковими повідомленнями-рішеннями від 02.07.2019 № 0105185705 та від 26.07.2019 № 0122825705 не була підтверджена. 
Разом з цим,  підставою вказаного позову є саме те, що ТОВ "Міллерс" не вживаються заходи щодо добровільного погашення податкового боргу саме у розмірі 28555,25 грн., стягнутого за рішенням у справі № 520/6981/19, а направлені до банківських установ інкасові доручення повертаються без виконання.
Колегія судів зазначає, що вказані інкасові доручення у графі "призначення платежу", містять в собі виключно таку підставу, як рішення по справі № 520/6981/19.
Так, з копій інкасових доручень встановлено, що такі направлялись  до банку  спочатку  на суму 28555,25 грн., а саме:
№ 781 від 29.10.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 25.11.2019 року;
№ 782 від 29.10.2019 р., проведено банком та 25.11.2019 року виплачено частково на суму 60 грн; 
№ 783 від 29.10.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 25.11.2019 року;
№ 786 від 29.10.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 02.12.2019 року;
№ 788 від 29.10.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 02.12.2019 року;
згодом, на меншу суму - 24917,36 грн., а саме:
№ 940 від 04.12.2019 р., проведено банком та 17.12.2019 року виплачено частково на суму 10 грн;
№ 935 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 17.12.2019 року;
№ 934 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 21.12.2019 року;
№ 939 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 21.12.2019 року;
№ 933 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 23.12.2019 року;
№ 938 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 23.12.2019 року;
№ 931 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 26.12.2019 року;
№ 936 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 26.12.2019 року;
№ 932 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 28.12.2019 року;
№ 937 від 04.12.2019 р., проведено банком та повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю залишку коштів на рахунку платника 28.12.2019 року;
Позивачем жодним чином не обґрунтовано, який саме залишок боргу, стягнутого за рішенням у справі № 520/6981/19 позивач не має змоги стягнути, у зв`язку з поверненням без виконання інкасових доручень, названих вище.
Колегія судів зазначає, що податковий орган для доведення обставини відсутності коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника, не надав актуальну довідку чи будь-які підтвердження про діючі (закриті) рахунки відповідача у фінансових установах (останні інкасові доручення датовані груднем 2019 року). В матеріалах справи відсутні докази про те, що на розрахункових рахунках відповідача відсутні грошові кошти, які можуть бути використані для погашення податкового боргу.
Крім того, з КОР відповідача вбачається, що останнім вживаються заходи щодо виконання свого податкового обов`язку.
Так, відповідачем було сплачено 27.08.2018 року коштів на суму 7806 грн., 20.12.2018 року - 194 грн., 21.06.2019 року - 50000 грн. та 709,2 грн., 11.11.2019 року - 3489,69 грн., 12.11.2019 року - 88,2 грн., 25.11.2019 року - 60 грн., 17.12.2019 року - 10 грн.
Згідно частин 1-2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Таким чином, арешт майна боржника є одним із заходів звернення стягнення на майно, який застосовується державним виконавцем в межах певного виконавчого провадження та покликаний забезпечити примусове виконання конкретного виконавчого документа.
У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (пункт 87.9 статті 87 Податкового кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Здійснивши аналіз згаданих вище норм законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача та надання дозволу на погашення суми податкового боргу Товариства за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі, оскільки наявність відповідних передумов, які згідно статті 95 ПК України є підставою для прийняття судом такого рішення, у даному випадку позивачем не доведено.
Доводи ж апеляційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, дублюють аргументи позовної заяви, належна правова оцінка яким була надана судом першої інстанції. Позивач на обґрунтування своїх вимог не зазначив, у чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права (неправильно розтлумачено закон або застосовано закон, який не підлягав застосуванню, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню) чи порушення норм процесуального права судом першої інстанцій, що призвело до постановлення незаконного судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові  особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.   
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 року по справі № 520/7911/2020  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов   	
Повний текст постанови складено  21.12.2020 року