Справа № 309/3592/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:                                                        головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача),                                 суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,                                                        з участю секретаря Кухти М.В.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 05 червня 2018 року (у складі судді Волощук О.Я.) за позовом ОСОБА_1 до Кривської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право приватної власності, договору та реєстрації прав на нерухоме майно, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у жовтні 2016 р. 
Просила:
-скасувати рішення Кривської сільської ради 2 сесії п`ятого скликання від 06.08.2006 р. про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ;
-скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ №434696 від 22.10.2009 р., зареєстрований в ЗРФ ДП «Центр ДЗК» № 010925100028 за ОСОБА_2 ;
-скасувати договір, укладений 21.05.2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відчуження земельної ділянки;
-скасувати реєстрацію прав на нерухоме майно.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 07.08.2009 р. позивачу належить на праві приватної власності будинок із надвірними спорудами в АДРЕСА_1 . У 2016 р. позивач замовила в ТОВ «Хуст-Земля Карпат» виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку дворогосподарства в АДРЕСА_1 . Управлінням Держгеокадастру у Хустському районі встановлено накладання земельних ділянок на 6,8245 %. Частину земельної ділянки позивача в розмірі 6,8245 % від загальної площі, разом із розташованим на ній нерухомим майном, за рішенням Кривської сільської ради 2 сесії п`ятого скликання від 06.08.2006 р. передано у власність ОСОБА_2 та виготовлено на неї державний акт на право приватної власності. 21.05.2010 р. ОСОБА_2 було укладено цивільну угоду щодо відчуження земельної ділянки ОСОБА_3 . 
Унаслідок проведення геодезично-вишукувальних робіт Тячівським ВТГВ встановлено, що при визначенні координат ділянки відповідача було допущено технічну помилку, внаслідок якої сталося її зміщення в сторону позивача на відстань у 1,5 м. і в сторону АДРЕСА_1 – на 1,5 м. Головним Управлінням Держкомзему у Закарпатській області проведено перевірку, в ході якої установлено накладання земельних ділянок і допущення помилки при координуванні точок повороту при польових обмірах земельних ділянок.
Оскаржуваним рішенням Кривської сільської ради у власність ОСОБА_2 передано частину земельної ділянки позивачки. Крім того, нерухоме майно, яке перебуває у власності позивача, за таких обставин фактично знаходиться на земельній ділянці відповідача, через що позивач фактично позбавлена права належно і на свій розсуд користуватися своєю власністю або може бути позбавлена такого права в майбутньому.
Рішенням Хустського районного суду від 05 червня 2018 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено. Указане судове рішення мотивоване відсутністю доказів зі сторони позивача ОСОБА_1 про порушення її права власності на землю з боку відповідачки ОСОБА_2 .
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені та доречні доводи зводяться до такого:
-судом безпідставно відмовлено в задоволенні проведення судово-землевпорядної експертизи та допиті державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Хустському районі;
-судом не було взято до уваги встановлений Тячівським ВТГВ ДП «Закарпатгеодезцентр» факт наявності технічної помилки, внаслідок якої сталося зміщення земельної ділянки;
-суд проігнорував результати перевірки, проведеної Головним Управлінням Держкомзему у Закарпатській області, в ході якої встановлено накладання земельних ділянок і допущення помилки при координування точок повороту при польових обмірах земельних ділянок;
-в суді першої інстанції відповідачем було визнано факт накладення земельної ділянки на ділянку позивача.
У письмовому відзиві ОСОБА_3 та Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області просять залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, а скаргу – без задоволення, як безпідставну.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення – залишенню без змін, із таких мотивів.
Неоспореною обставиною у справі є право власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 та право користування земельною ділянкою площею 0.2387 га на підставі рішення Кривської сільської ради № 60 від 10.08.2009 р. (т.1. а.с.10-11 ). По суті спору судом першої інстанції установлено, що у 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Хуст-Земля Карпат» для замовлення і виготовлення правовстановлюючих документів на присадибну земельну ділянку. Згідно з протоколом № ПП-2100017812016 від 06.07.2016 р. про проведення перевірки електронного документу і на підставі рішення № РВ-2100112262016 від 06.07.2016 р. ОСОБА_1 було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру, оскільки існує накладання земельних ділянок на 6.8245 %.
Позивач вважає, що рішенням Кривської сільської ради від 06.08.2006 р. указану частину її земельної ділянки разом із розташованим на ній нерухомим майном передано у власність відповідачки ОСОБА_2 , оскільки при виготовленні останній у 2009 р. державного акту на право приватної власності на землю межа між її (позивачки) земельною ділянкою і сараю ОСОБА_2 проходила на відстані 0.6 м, у зв`язку з чим Хустьським РГКП внаслідок неправильної зйомки та відображення у землевпорядній документації сараю ОСОБА_2 допущено зміщення межі в бік її (позивачки) дворогосподарства на відстань 1.4 м і тепер належна їй вбиральня відображена на території ОСОБА_2 . Єдиним документом, що посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та визначає її місце розташування і площу, є державний акт на землю, якого ОСОБА_1 суду не надала.
Посилання позивачки на рішення Управління Держгеокадастру в Хустському районі № РВ-2100112262016 від 06.07.2016 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру не є належним доказом, оскільки носить рекомендаційний характер і відмова зводиться до неподання позивачкою повного пакету документів.
Окрім того, рішенням Хустського районного суду від 01.03.2013 р., яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18.06.2013 р. залишено без змін, у позові ОСОБА_1 до Кривської сільської ради, Хустського РГКП, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, визначення конфігурації межі та визнання недійсним договору відчуження земельної ділянкибуло відмовлено. При цьому судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 0.2203 га на підставі рішення 2 сесії 5 скликання Кривської сільської ради Хустського району від 06.08.2006 р., що підтверджується державним актом серії ЯЄ № 434696 від 22.10.2009 р. Під час виготовлення відповідачкою ОСОБА_2 проекту землеустрою такий був погоджений позивачкою і на той час жодних претензій між сторонами спору щодо меж земельних ділянок не існувало ОСОБА_3 набув право власності на вказану ділянку за договором дарування від 21.05.2010 р.
ОСОБА_1 не надала доказів того, що історично сформована межа проходила іншим чином, і не довела, що договір дарування між ОСОБА_2 . Та ОСОБА_3 укладений із порушенням закону.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку як суперечні обставинам справи, письмовим доказам і нормам матеріального права.
Так, доводи апелянта про те, що судом проігноровано встановлений Тячівським ВТГВ ДП «Закарпатгеодезцентр» факт наявності технічної помилки при визначенні координат, а також результати перевірки, проведеноїіз цього питання Головним Управлінням Держкомзему у Закарпатській області, спростовуються журналом і технічним записом судового засідання, зауваження на які позивач і його представники не подавали. Суд першої інстанції дав належну правову оцінку вказаним документам і викладеним у них обставинам, а тому в колегії суддів немає підстав не погоджуватися із цим.
Окрім того, рішення Хустського районного суду від 01.03.2013 р., яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18.06.2013 р. залишено без змін, набрало законної сили 18.06.2013 р., є чинним і в силу ст. 82 ЦПК України має преюдиціальне значення, уже було відмовлено ОСОБА_1 у позові до Кривської сільської ради Хустського району, Хустського РГКП, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, визначення конфігурації межі та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки.
Суд першої інстанції у тій справі дійшов висновку про неможливість установлення факту вилучення у ОСОБА_1 частини її земельної ділянки через помилку працівників «Закарпатгеодезцентру» при визначенні координат ділянки відповідачки ОСОБА_2 в натурі, що призвело, на думку позивачки, до часткового накладення земельної ділянки відповідачки ОСОБА_2 на частину земельної ділянки позивачки та порушення межі між цими землекористувачами, яка склалася історично.
Також у тій справі встановлено, що під час виготовлення проекту землеустрою такий був погоджений позивачкою ОСОБА_1 і на той час жодних претензій щодо меж земельних ділянок між сторонами не було. Із висновку Кривської сільської ради від 12.07.2010 р., актів інспектора по обліку землі від 30.06.2010 р. та узгоджувальної комісії від 06.08.2006 р. вбачалося, що з боку позивача ОСОБА_1 порушена межа. Висновком ДП «Центр ДЗК» було визначено фактичні координати земельних ділянок у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і встановлено, що існує розбіжність між координатами земельної ділянки ОСОБА_2 , наданими Закарпатською РФ ДП «Центр ДЗК» і координатами точок повороту меж, винесених у натурі (на місцевість) ТОВ «Ландком», але в процесі виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та координуванні точок повороту меж (спеціалістами « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») ця розбіжність була усунута і точки повороту меж (згідно з наявним державним актом на право власності на земельну ділянку) винесені в натуру ТОВ «Ланком» згідно з фактичними координатами.
Колегія суддів зауважує, що позовні вимоги у справі, яка переглядається, також ґрунтуються на обставинах і документах, які були предметом правового аналізу судів першої та апеляційної інстанції у попередній справі та по яких уже зроблені відповідні судові висновки, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги з цього питання позбавлені правового значення.
Протокол державного кадастрового реєстратора № ПП-2100017812016 про проведення перевірки електронного документа від 06.07.2016 р. ірішення цього ж реєстратора № РВ-2100112262016 від 06.07.2016 р., адресоване ОСОБА_1 , указують на невідповідність поданих ОСОБА_1 документів вимогам Закону «Про державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру (не повний пакет документів), невідповідність електронного документу установленим вимогам (наявні зауваження щодо валідності електронного документу, перетин ділянок з ділянкою 2125384601:01:004:0114, площа співпадає на 6.8245%), неподання заявником документів не в повному обсязі, знаходження у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, носять рекомендаційний характер і за відсутності відповідної земельно-технічної документації жодним чином не можуть свідчити про фактичне накладення суміжних земельних ділянок сторін спору.
Твердження апелянта про безпідставну відмову у проведенні судової землевпорядної експертизи та допиті державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Хустському районі не може слугувати підставою для скасування оскарженого рішення, оскільки в контексті процесуальних положень це дискреційне право суду.
Довід апеляційної скарги про те, що в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_3 було визнано факт накладення земельної ділянки на ділянку позивача, є безпідставним і суперечним правовій позиції у справі указаного учасника спору як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду.
Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.
Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.Рішення Хустського районного суду від 05 червня 2018 року залишити без змін.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
4.Повне судове рішення складено 16.12.2020 р. 
       
       Судді: