справа № 939/65/20
головуючий у суді І інстанції Унятицький Д.Є.
провадження № 22-ц/824/12669/2020
 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
24 листопада 2020 року                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді                       Писаної Т.О.,
Суддів                                  Приходька К.П., Журби С.О.
за участі секретаря судового засідання  Костецької М.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , що діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №939/65/20 за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності.
У липні 2020 року ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 у справі №939/65/20, в якій просила:
-                     зупинити продаж арештованого майна, а саме: квартири, загальною площею 48,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-                     заборонити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Бережному Ярославу Вікторовичу та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії щодо продажу квартири, загальною площею 48,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що майнові права на квартиру було придбано (сплачено) під час перебування ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_3 у 2016 році, тому, в межах даної справи вирішується питання про визнання права власності на квартиру як майно спільної сумісної власності подружжя із визначенням частки кожного із колишнього подружжя на таке майно.
Зазначила, що незважаючи на наявність спору з приводу поділу квартири та визнання права власності на неї, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бережним Я.В. в рамках виконавчого провадження №60699799, було накладено арешт на квартиру у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх боргових зобов`язань, при цьому ОСОБА_2 не є боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого накладено арешт.
  Квартира передана на реалізацію шляхом продажу на електронних торгах що підтверджувалось розміщеним лотом 412989 (повторна реалізація уціненого первісного лота №408547) на веб-сайті реалізації майна «СЕТАМ». При цьому, торги за лотом №412989 було зупинено ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2020 року у справі №761/11823/20, про що було зазначено на веб-сайті ДП «СЕТАМ». Однак, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року у справі №761/11823/20 заходи забезпечення позову, вжиті зазначеною ухвалою від 14 травня 2020 року, були скасовані, з огляду на що торги буде поновлено і квартиру в найближчі строки може бути реалізовано ще до дати розгляду та ухвалення рішення у справі №939/65/20.
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року  заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.
Зупинено продаж квартири АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, проте, яка вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, відповідно до якого відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з інформації яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру за ОСОБА_3 зареєстровано 04 квітня 2019 року. При цьому, підставами виникнення власності, зазначені, серед іншого: договір купівлі-продажу, майнових прав на квартиру, серія та номер:29/02/120, від 29 лютого 2016 року, який укладено між ПАТ «КИЇВСЬКИЙ ЗАВОД «АНАЛІТПРИЛАД» та ОСОБА_3 (до шлюбу з ОСОБА_2 ). Довідка про 100% оплату за договором, серія та номер: 669, від 10 грудня 2018 року та акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 10/12/30, від 10 грудня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВСЬКИЙ ЗАВОД «АНАЛІТПРИЛАД» та ОСОБА_3 - які отримані ОСОБА_3 після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .
Зазначає, що застосований судом першої інстанції вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, оскільки майном, що оспорюється позивачкою, є, фактично, Ѕ частина, як власність у спільному майні подружжя.
Вказує, що суд першої інстанції також, не взяв до уваги і інтереси інших осіб, а саме стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_4 .
Також вказує на те, що ОСОБА_3 за допомогою колишньої дружини - ОСОБА_2 намагається уникнути відповідальності за не виконані зобов`язання з огляду на штучно створені підстави та позбавитись власного майна, з метою недопущення звернення на нього стягнення.
08 жовтня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Забродський В.В. подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що апеляційна скарга приватного виконавця Бережного Я.В. є безпідставною, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а отже такою, що підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Вказує на те, що майнові права на квартиру були набуті за час шлюбу, квартира АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а отже, твердження приватного виконавця, про те, що право власності було зареєстроване за ОСОБА_3 04 квітня 2019 року, тобто після розірвання шлюбу, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки предметом позову є квартира, майнові права якої набуто під час шлюбу, а тому вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Також вказує на те, що незважаючи на наявність спору з приводу поділу квартири та визнання права власності на неї, що розглядається в межах даної справи, квартира була передана на реалізацію шляхом продажу на електронних торгах, таким чином, є всі підстави стверджувати, що скасування ухвали першої інстанції від 12 серпня 2020 року, прийнятої у справі №939/65/20, унеможливить поновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_2 , за захистом яких вона звернулась до суду.
У судовому засіданні представник скаржника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. - адвокат Дейко Є.А. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив її задовольнити, ухвалу суду  скасувати.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Забродський В.В. заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Джугун К.В. підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просила її  задовольнити, ухвалу суду  скасувати.
ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явились, проте представник позивача ОСОБА_5 направила до суду клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_3 . 
На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників цивільного процесу, що не з`явились у судове засідання.
Представником ОСОБА_3 адвокатом Бузурною А.В. було подано клопотання про закриття апеляційного провадження, з підстав встановлених п. 1 ч. 1 ст. 352 ЦПК України, оскільки вважають, що у приватного виконавця Бережного Я.В. відсутні права на звернення з апеляційною скаргою.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи клопотання про закриття апеляційного провадження з підстав заявлених скаржником, вважає його безпідставним, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна зазначеного в ч.8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
Згідно приписів ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуваною ухвалою вирішено питання щодо обов`язків приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Бережного Я.В., а тому він має право на звернення до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року, як особа, яка не брала участі у справі, проте суд вирішив питання про його обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, позивача перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення спроможне забезпечити ефективний захист порушених прав та їх поновлення.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п. 5 ч.ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Як убачається зі змісту апеляційної скарги на виконанні приватного виконавця Бережного Я.В. перебувають виконавчі провадження АСВП №60701208 від 22 листопада 2019 року з примусового виконання виконавчого напису №1559 від 21 листопада 2019 року виданого приватним нотаріусом КМНО Апатенко М.А. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 7 464 000 грн та АСВП №60699799 від 22 листопада 2019 року з примусового виконання виконавчого напису №1560 від 21 листопада 2019 року виданого приватним нотаріусом КМНО Апатенко М.А. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 1 420 511,81 грн.
Виконавчі провадження №60699799 та №60701208 були відкриті до подання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позовних заяв, які розглядаються в межах справи №939/65/20.
22 листопада 2019 року в межах виконавчого провадження №60699799 винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої на все майно боржника ОСОБА_3 накладено арешт.
28 січня 2020 року в межах виконавчого провадження №60699799 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .
Відповідно до ст.13 ЦПК України, яка передбачає диспозетивність судового процесу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як убачається із оскаржуваної ухвали, представник позивача ОСОБА_2 просив зупинити продаж арештованого майна, а саме спірної квартири. При цьому позивачем було заявлено позов про поділ спільного майна подружжя, а не позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачає невизнання позивачем за відповідачем будь-якого права на майно, або встановлення такого права за відповідачем помилково. 
У заявленому ж позові, що є предметом цього спору, позивач не заперечує та визнає право відповідача, а саме право на майно у виді спільної сумісної власності, просить це право спільної сумісної власності припинити та визнати за сторонами права часткової власності на спірне майно.
Відповідно до ч. 11 ст. 1503 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.
Перевіривши доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції суперечить п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, у зв`язку з чим порушує права стягувача та перешкоджає виконанню приватним виконавцем його обов`язків, визнала їх обґрунтованими та доведеними.
 З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст.18, 149, 150, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича задовольнити.
Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 25 листопада 2020 року.
 
Головуючий	Т.О. Писана	
Судді	К.П. Приходько	
	С.О. Журба