ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 825/1376/17
адміністративне провадження № К/9901/36522/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача – Радишевської О.Р.,
суддів – Кашпур О.В., Смоковича М.І.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №825/1376/17
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини    НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення коштів, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, ухвалену в складі: головуючого судді Соломко І.І., та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Глущенко   Я.Б., суддів Кузьмишиної   О.М., Пилипенко   О.Є.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1.           ОСОБА_2 (далі – позивач, ОСОБА_3 ) звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) з вимогами, з урахуванням уточнених позовних вимог: визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу в повному обсязі грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017, грошової компенсації за невикористану відпустку за 2016 рік терміном 21 добу, грошової компенсації за неотримане речове майно та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 43615 (сорок три тисяч шістсот п`ятнадцять) грн 19 коп; грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2016 рік терміном 21 добу в розмірі 4825 (чотири тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн 97 коп; грошове забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017 за час фактичного виконання обов`язків за посадою в розмірі 9702 (дев`ять тисяч сімсот дві) грн 37 коп (а.с.   83).
2.          На обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що відповідачем, усупереч вимогам чинного законодавства, не виплачено в повному обсязі грошове забезпечення та грошову компенсацію за невикористану відпустку та неотримане речове майно.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.          Наказом військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.07.2017 №17 командира гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту), з урахуванням підпункту «ї» пункту 1 частини восьмої статті 26 цього Закону. У цьому наказі визначено, що чинність контракту припиняється 23.06.2017. Наказано виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 19.07.2017 і зняти з усіх видів забезпечення з 23.06.2017.
4.          У наказі військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 №17 також вказано, що «…щорічна чергова відпустка за 2016 рік (21 день) та за 2017 рік (17 днів) позивачем не використана, прийнято рішення виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2017 рік та за неотримане речове майно у сумі 43615,19 грн» (а.с.   6).
5.          Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2017 №747 ОСОБА_3 нараховано грошове забезпечення за період з 23.06.2017 по 30.06.2017 (надбавка за доступ до державної таємниці) в сумі 2941,56 грн, за період з 01.07.2017 по 19.07.2017 в сумі 6760,81 грн і компенсація за невикористану відпустку за 2016 рік (21 день) в сумі 4825,97 грн (а.с.   78).
6.          Оскільки вказані компенсації та грошове забезпечення виплачені не були, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
7.          Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06   листопада 2017 року, яку залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати капітану ОСОБА_3 в повному обсязі грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017, грошової компенсації за невикористану відпустку за 2016 рік терміном 21 добу та грошової компенсації за неотримане речове майно. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 : грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 43615 (сорок три тисяч шістсот п`ятнадцять) грн 19 коп; грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2016 рік терміном 21 добу в розмірі 4825 (чотири тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн 97 коп; грошове забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017 за час фактичного виконання обов`язків за посадою в розмірі 9702 (дев`ять тисяч сімсот дві) грн 37 коп.
8.          Суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що наказом від 19.07.2017 №17 передбачено виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 43615,19 грн, а згідно з довідкою від 04.10.2017 №747 позивачу нараховано грошове забезпечення за період з 23.06.2017 по 30.06.2017 (надбавка за доступ до державної таємниці) в сумі 2941,56 грн, за період з 01.07.2017 по 19.07.2017 в сумі 6760,81 грн, компенсацію за невикористану відпустку за 2016 рік (21 день) в сумі 4825,97 грн, проте докази виплати відповідних сум відсутні, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.
9.          Посилання відповідача як на підставу правомірності своїх дій на те, що виплата грошової компенсація за неотримане речове майно здійснюється в межах бюджетних асигнувань, однак кошти на зазначені цілі не надходили, суди попередніх інстанцій визнали безпідставними, оскільки відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для непроведення розрахунку при звільненні та не виплати особі гарантованих виплат.
10.          Щодо доводів відповідача про те, що згідно з пунктом 37.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки здійснюється тільки за дні відпустки у рік звільнення, суд апеляційної інстанцій зазначив, що згідно з цією нормою Інструкції особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби (крім звільнених за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, яка надається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення, за кожний повний місяць служби.
11.          Наведені положення не містять заборони щодо виплати військовослужбовцю, який проходить військову службу за контрактом та звільняється зі служби, грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки протягом усього періоду служби.
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
12.          Відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
13.          Касаційну скаргу скаржник мотивує тим, що позивачу було припинено виплату грошового забезпечення з дня закінчення строку контракту, а саме з 23.06.2017. Підстав для виплати позивачу грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017, тобто за час здавання справ і обов`язків за посадою, немає. При цьому, відповідач наголошує, що у встановлений термін відповідач не виконав дії, необхідні для здачі посади.
14.          Скаржник також наголошує, що позивач має право на грошову компенсацію лише за невикористану частину щорічної основної відпустки в році звільнення.
15.          Виплата грошової компенсації за неотримане речове майно здійснюється в межах бюджетних призначень, відповідачем було підготовлено та направлено до вищестоящих органів документи для виплати вказаної компенсації позивачу.
16.          Стосовно довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2017 №747, якою ОСОБА_3 нараховано грошове забезпечення за період з 23.06.2017 по 30.06.2017 (надбавка за доступ до державної таємниці) в сумі 2941,56 грн, за період з 01.07.2017 по 19.07.2017 в сумі 6760,81 грн і компенсація за невикористану відпустку за 2016 рік (21 день) в сумі 4825,97 грн, скаржник пояснив, що така підтверджує лише суми грошового забезпечення, які позивач міг би отримати за наявності на те правових підстав. Вказана довідка була надана відповідачем виключно на вимогу суду та з метою виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року.
17.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Бевзенку   В.М., суддям Шарапі   В.М., Данилевич Н.А.
18.          Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
19.          Розпорядженням в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду – від 30 квітня 2020 року №717/0/78-20, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
20.          За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській   О.Р., суддям Кашпур   О.В., Смоковичу   М.І.
21.          Від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , в яких він наполягає на безпідставності останньої, просить у її задоволенні відмовити і залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
22.          08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
23.          Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
24.          З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом №460-IX.
25.          Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26.          Відповідно до пункту «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
27.          Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі – Закон №2011-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
28.          Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
29.          Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
30.          Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
31.          Згідно з частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України – для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
32.          Частиною першою статті 10-1 Закону №2011-XII гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
33.          Наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року №638/15329, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Інструкція №260; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
34.          Відповідно до підпунктів 37.1.1 та 37.1.5 пункту 37.1 розділу XXXVII Інструкції №260 у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються: особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби займають посади, на які були призначені, – до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням п.37.2 цієї Інструкції). У межах установлених цим підпунктом строків, зазначеним військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується за період здавання справ і обов`язків за посадою; особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, – до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту, а в разі продовження його дії – до дня закінчення такого продовження за підставами, визначеними законодавством.
35.          Згідно з пунктом 37.6 розділу XXXVII Інструкції №260 особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби (крім звільнених за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), яким щорічна основна відпустка за поточний рік не надавалася, на їх бажання надається відпустка з наступним звільненням з військової служби. У разі, якщо військовослужбовець використав частину відпустки, то йому на його бажання, якщо він має право на неї, надається друга частина відпустки та виплачується грошове забезпечення за цей час.
36.          Згідно з пунктом 37.10 розділу XXXVII Інструкції №260 особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби (крім звільнених за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, яка надається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення, за кожний повний місяць служби з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, – 2,5 календарних дня; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, – 2,9 календарних дня; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, – 3,3 календарних дня; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, – 3,8 календарних дня. Одержана в результаті розрахунку тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня. У разі, якщо військовослужбовець використав частину відпустки, а друга частина відпустки, якщо він має на неї право, з подальшим виключенням зі списків особового складу не надавалася, йому виплачується компенсація за невикористані дні другої частини відпустки.
37.          Виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки (пункти 37.9 та 37.10 цього розділу) здійснюється одночасно з виплатою грошової допомоги для оздоровлення, якщо вона не була виплачена раніше (пункт 37.12 розділу XXXVII Інструкції №260).
38.          Пунктами 2, 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі – Порядок №178), визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема звільнення з військової служби.
39.          Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі – військова частина), а командирам (начальникам) військової частини – наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178).
40.          Згідно з пунктом 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
41.          Відповідно до абзаців першого, третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі – Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
42.          Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
VI. Позиція Верховного Суду
43.          Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу прав позивача на отримання грошового забезпечення за період здачі справ і обов`язків за посадою з 23.06.2017 по 19.07.2017, грошової компенсації за невикористану відпустку за 2016 рік та за неотримане речове майно.
44.          Стосовно невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку за 2016 рік та за неотримане речове майно при звільненні, Суд зазначає таке.
45.          Посилання скаржника на те, що відповідно до пункту 37.10 розділу XXXVII Інструкції №260 компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки здійснюється тільки за дні відпустки у рік звільнення, є безпідставними.
46.          Згідно з цією нормою Інструкції особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби (крім звільнених за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, яка надається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення, за кожний повний місяць служби.
47.          Наведені положення не містять заборони щодо виплати військовослужбовцю, який проходить військову службу за контрактом, та який звільняється зі служби, грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки протягом усього періоду служби.
48.          Безпідставним є також посилання скаржника, як на підставу правомірності своїх дій на те, що виплата грошової компенсації за неотримане речове майно здійснюється в межах бюджетних асигнувань, однак кошти на зазначені цілі не надходили, оскільки відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не проведення розрахунку при звільненні та не виплати особі гарантованих виплат.
49.          Водночас гарантоване статтею 9-1 Закону №2011-XII право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
50.          Отже, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористану ним відпустку за 2016 рік та за неотримане ним речове майно.
51.          Проте, ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції не навів мотиви щодо наявності підстав для задоволення позову в частині права позивача на грошове забезпечення за період з дати закінчення терміну дії контракту по день виключення зі списків особового складу частини, що є порушенням норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, не звернув уваги на зазначені порушення норм процесуального права та не усунув їх.
52.          Водночас відповідач в апеляційній та касаційній скаргах стосовно довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2017 №747, відповідно до якої ОСОБА_3 нараховано грошове забезпечення за період з 23.06.2017 по 30.06.2017 (надбавка за доступ до державної таємниці) в сумі 2941,56 грн, за період з 01.07.2017 по 19.07.2017 в сумі 6760,81 грн і компенсація за невикористану відпустку за 2016 рік (21 день) в сумі 4825,97 грн зазначив, що така надана відповідачем на вимогу суду та підтверджує суми грошового забезпечення, які позивач міг би отримати за наявності на те правових підстав. 
53.          Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
54.          Суд зазначає, що діє в межах повноважень визначених статтею 341 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020), частиною другою якої встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
55.          Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
56.          Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
57.          З огляду на наведене Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати капітану ОСОБА_3 в повному обсязі грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017 та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017 за час фактичного виконання обов`язків за посадою в розмірі 9702 (дев`ять тисяч сімсот дві) грн 37 коп, направивши справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін.
58.          Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення із наведенням відповідного правового обґрунтування в частині прийняття чи відхилення доводів учасників справи.
VII. Судові витрати
59.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
60.          Керуючись статтями 3, 242, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
61.          Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
62.          Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06   листопада 2017 року і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати капітану ОСОБА_3 в повному обсязі грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017 та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 19.07.2017 за час фактичного виконання обов`язків за посадою в розмірі 9702 (дев`ять тисяч сімсот дві) грн 37 коп скасувати, а справу направити в цій частині на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.
63.          В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року залишити без змін.
64.          Судові витрати не розподіляються.
65.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур 
                                                                                          М.І. Смокович