ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 823/1869/17
адміністративне провадження № К/9901/49588/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Тацій Л.В., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - уповноважена особа Фонду, Фонд, ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно) на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року у складі судді Руденко А.В. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 берзеня 2018 року у складі колегії суддів: Кобаля М.І. (головуючий), суддів: Карпушової О.В., Шелест С.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду Волкова Олександра Юрійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом у якому просила:
1.1 - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, належного їй вкладу в сумі 50000,00 грн;
1.2 - скасувати наказ уповноваженої особи Фонду від 1 вересня 2016 року №42/2 "Про затвердження висновків комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, (у тому числі договорів), що є "нікчемними" у частині затвердження результатів проведення перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання платіжних документів ТОВ "Інформаційно-розрахунковий центр" з перерахування коштів позивачці в ПАТ "Банк Михайлівський" у сумі 50000,00 грн.
2. Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 16 січня 2018  року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року, позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення уповноваженої особи Фонду, оформлене наказом №42/2 від 1 червня 2016 року, про визнання нікчемним правочину (транзакції) з перерахування 19 травня 2016 року коштів у сумі 50000 грн ОСОБА_1 з поточного рахунку № НОМЕР_1 ТОВ  «Інвестиційно-розрахунковий центр» .
Зобов`язав уповноважену особу Фонду Волкова О.Ю. подати до Фонду додаткову інформацію щодо включення      до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський» у сумі 50000  гривень .
2.1 Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що кошти, які надійшли від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача, є вкладом у розумінні Закону №4452-VI. У свою чергу, відповідач не довів належними доказами наявність обставин, які б слугували підставою для визнання нікчемними операцій з перерахування коштів; здійснення транзакцій під час дії постанови НБУ від 22 грудня 2015 року №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" не є достатньою підставою для визнання цих транзакцій нікчемними.
3. Судами попередніх інстанцій встановлено:
3.1 19 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівстький" укладений договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-021-000000571, згідно якого позивачу був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 .
3.2 19 квітня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладений договір №980-021-000223996 «Капітал +» (Новий), згідно умов якого позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» як стороні-2 у власність грошові кошти у сумі 50 000 грн (пункти 1.1, 1.2 договору); позивач та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» підтвердили, що даний договір є договором позики та регулюється      статтями 1046-1053 Цивільного кодексу України   та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договору позики (пункт 8.3 договору).
3.3. Платіжним дорученням від 19 квітня 2016 року №4533807 з банківського рахунку позивача      № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський» на виконання договору №980-021-000223996 від 19 квітня 2016 року на банківський рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_1 перераховані      кошти в сумі 50 000 грн.
3.4 Відповідно до умов договору №980-021-000223996 від 19 квітня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає грошові кошти на рахунок № НОМЕР_2 та відсотки на рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Михайлівський».
3.5 Згідно довідки про стан рахунку № НОМЕР_2 від 14 вересня 2016 року №3Г1(К)/20211 станом на 19 травня 2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» на вказаний банківський рахунок позивача зараховано повернення коштів у сумі 50 000 грн      згідно договору №980-021-000223996 від 19 квітня 2016 року.
3.6 Згідно довідки про стан рахунку № НОМЕР_4 від 14 вересня 2016 року №3Г1(К)/20212 станом на 19 травня 2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» на вказаний банківський рахунок позивача зараховані проценти по договору            №980-021-000223996 від 19 квітня 2016 року у сумі 1010 грн 34 коп.
3.7 Згідно виписок за період з 19 травня по 31 жовтня 2016   року на вказаних особових рахунках позивача обліковуються кошти у сумі 50000 грн та 1010 грн           34 коп.
3.8 Рішенням Національного банку України від 23 травня 2016 року за №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесений до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.
3.9 З 13 липня 2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський».
3.9 Рішенням Виконавчої дирекції Фонду №265 від 24 січня 2017 року Волкову О.Ю. делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду, визначені статтями   37,   38,   47-52,   521,   53 Закону №4452-VI.
3.10 Комісія по перевірці правочинів (у тому числі договорів), на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, здійснила перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку (з 23 травня 2015 року), за результатами якої був складений акт №2 від 1 червня 2016 року.
3.11 Вказаним актом встановлено, що ПАТ «Банк Михайлівський» 19 травня             2016 року виконав платіжні документи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973 грн 74 коп., при цьому фінансових можливостей Товариства, зокрема залишку коштів, було недостатньо для проведення вищезазначених правочинів. Відтак, правочини (транзакції), зазначені в Додатку №1 до акта, за ознаками нікчемності підпадають під критерії, передбачені частиною третьою   статті 38 Закону №4452-VI.
3.12 Додатком №1 до акта №2 від 1 червня 2016 року визначені ознаки нікчемності правочинів (транзакцій) з виконання ПАТ «Банк Михайлівський» платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973 грн 74 коп., а саме: 11 листопада 2014 року між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір доручення №1, на виконання якого      Банк, в якості повіреного, від імені Товариства укладав з фізичними особами (клієнтами) договори позики за встановленою формою та залучались кошти на рахунок Товариства. 19 травня       2016 року ПАТ «Банк Михайлівський" отримано від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий цент» 16286 платіжних документів з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №…» та отримувачем платежу зазначена фізична особа-клієнт банку, тобто, 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» ініційоване повернення коштів по договорах позики, що були укладені банком в межах дії договору доручення. За результатами аналізу укладених договорів позики та руху коштів по рахунках фізичних осіб (клієнтів) встановлено, що по більшості з них строк дії договорів позики не закінчився, тому їх дострокове повернення здійснене ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з порушенням вимог статей 526,   651 Цивільного кодексу України   та договорів позики. При цьому саме банк здійснював представництво та укладав правочини від імені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Як наслідок, проведення банком таких операцій є штучним збільшенням сум відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів.
3.13 Згідно пункту 1.9 глави 1 та пункту 3.6 глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22, платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, що його сума не перевищує суму, яка є на рахунку платника; договором між банком та платником може бути передбачено інший порядок приймання та виконання платіжних доручень. Всупереч вказаним вимогам Банк виконав платіжні доручення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на перерахування коштів фізичним особам не маючи достатнього залишку на рахунках останнього; також умовами банківського рахунку № НОМЕР_1 , укладеного між Банком та Товариством, інший порядок приймання та виконання платіжних доручень не передбачений.      
3.14 За висновком перевірки Банк здійснив операції з порушенням вимог законодавства, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням Банку з ринку та є ознакою нікчемності правочину згідно положень пункту 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.
3.15 Додатком №2 до акта №2 від 1 червня 2016 року визначений перелік фізичних осіб, на рахунки яких 19 травня 2016 року здійснено перерахування коштів з поточного рахунка № НОМЕР_1 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Згідно з витягом від 4 грудня 2017 року у вказаному переліку зазначена позивач ОСОБА_1 та загальна сума перерахування 51010 грн 34 коп.
3.16 Наказом уповноваженої особи Фонду від 1 червня 2016 року №42/2 затверджено результати проведення перевірки      правочинів (у тому числі договорів) на предмет встановлення правочинів (у тому числі договорів), викладені в акті №2 від 1 червня 2016 року та на виконання вимог частини першої статті 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) прийнято рішення про застосування наслідків нікчемності правочинів (транзакції) з виконання 19 травня 2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973 грн 74 коп.      
3.17 Листом від 20 червня 2016 року №3Г/21201 відповідач повідомив позивача, що договір №980-021-000223996 від 19 квітня 2016 року укладений безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного, відтак, не відповідає вимогам   Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг».
3.18 Уважаючи незаконною бездіяльність відповідача щодо не включення інформації, гарантованої суми вкладу до списків (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивач звернулась до суду.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, уповноважена особа Фонду звернулася із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
4.1 На обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що у спірних правовідносинах уповноважена особа Фонду діяла у межах повноважень, які визначені Законом №4452-VI.
4.2 Скаржник зазначає, що на дату укладення договорів та здійснення правочинів, вчинених, зокрема за участю позивача, відносно ПАТ "Банк Михайлівський" діяла постанова НБУ від 22 грудня 2015 року №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" ПАТ "Банк Михайлівський" згідно із якою на підставі положень статей   7,   15,   55 Закону України від 20 травня 1999 року №679-XIV "Про Національний банк України"   (далі - Закон №679-XIV), статей   66,   67,   73,   75 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-ІІІ "Про банки та банківську діяльність"   (далі - Закон №2121-ІІІ) глав 3, 5, розділу І та глави 12 розділу II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого   постановою Правління НБУ від 17 серпня 2012 року №346   для ПАТ "Банк Михайлівський" були встановлені обмеження здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату      прийняття постанови без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов`язань з кредитування, що надані банком і клієнтом.
5. У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує на протиправну бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо включення її до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Позивач уважає, що рішення судів попередніх інстанцій відповідають нормам матеріального і процесуального права, тому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
6. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
7. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема Законом №4452-VI.
8. Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI   визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
9. Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.
10. Згідно з положеннями статті 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього   Закону   та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
11. Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченою   Законом №4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті   2,   25 Закону №4452-VI).
12. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього   Закону   системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.
13. Отже,   Закон №4452-VI   пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
14. У свою чергу, відповідно до частини першої   статті 34 Закону №4452-VI   Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
15. Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої   статті 2 Закону №4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.
16. Відповідно до частини другої   статті 34 Закону №4452-VI   не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".
17. Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього   Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
18. Відповідно до частини першої   статті 36 Закону №4452-VI   з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
19. При цьому правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (частина третя   статті 36 Закону №4452-VI).
20. Закон №4452-VI   визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.
21. Так, згідно з положеннями статей 37,   38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком правочинів протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою   статті 38 цього Закону.
22. У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в   ПАТ "Банк Михайлівський" від 1 червня 2016 року №42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті №2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі 1 298 015 973, 74 грн, у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.
23. Згідно із витягом з Додатку 2 до Акта № 2 від 1 червня 2016 року комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19 травня 2016 року здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" включено позивача.
24. При цьому суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення у цій справі, виходили, зокрема із того, що здійснення транзакцій під час дії постанови НБУ від 22 грудня 2015 року №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" не є достатньою підставою для визнання цих транзакцій нікчемними.
25. З даного приводу Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 21 грудня 2019 року у справі №823/1674/18 зазначив наступне.
26. Як було зазначено вище, у частині третій статті 38 Закону №4452-IV, якою врегульовано заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, визначено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.
27. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
28. За правилами частини першої статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
29. Частина третя статті 38 Закону №4452-VI містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.
30. При цьому, Законом України від 16 липня 2015 року №629-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» (далі - Закон №629-VIII), який набрав чинності 12 серпня 2015 року частину третю статті 38 Закону №4452-IV доповнено пунктом 9 згідно із яким правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
31. Разом із цим, з метою забезпечення захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банків, вирішення питання щодо відшкодування їм коштів, а також для та запобігання таким зловживанням у майбутньому 15 листопада 2016 року за №1736-VІІІ прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг» (далі - Закон №1736-VІІІ), яким також внесені зміни до Закону №4452-VI.
32. З пояснювальної записки до проекту Закону №1736-VІІІ видно, що необхідність прийняття вказаного законопроекту виникла у зв`язку з набуттям розповсюдження схемою, за якою у приміщеннях банку фізичним особам пропонується укладати не договори банківського вкладу з банком, а договори позики з небанківськими фінансовими установами через повіреного, яким виступає банк. При цьому, з метою введення в оману споживачів щодо дійсного предмета договору банк відкриває кожному клієнту банківський рахунок, з якого в подальшому кошти перераховуються на рахунки небанківських фінансових установ.
33. Як зазначено у пояснювальній записці, за даними Фонду, із використанням саме такої схеми було ошукано за посередництвом лише ПАТ «Банк «Михайлівський» 14 тисяч фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд гривень.
34. Крім того, зловживаючи низьким рівнем правової та фінансової культури фізичних осіб, особливо людей пенсійного віку (понад 45 відсотків фізичних осіб, постраждалих від схеми, реалізованої, зокрема, за участю ПАТ "Банк Михайлівський", є старшими 55 років), банком не надавалася таким особам чітка та однозначна інформація про те, що на кошти, залучені як позика до небанківської фінансової установи, не поширюються гарантії щодо їх відшкодування.
35. З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський", та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому виникла необхідність внести зміни до законів України №4452-VI, «Про банки і банківську діяльність» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» для врегулювання питань:
поширення на зазначених осіб гарантій відшкодування коштів, передбачених   Законом №4452-VI;
посилення відповідальності небанківських фінансових установ (у тому числі пов`язаних із банками), якими у зазначений вище спосіб були залучені, як позика, кошти від фізичних осіб;
встановлення заборони фінансовим установам залучати кошти фізичних осіб (крім учасників такої установи) із зобов`язанням щодо їх повернення, у тому числі шляхом отримання позики, у разі якщо це прямо не передбачено законом про діяльність відповідної фінансової установи;
встановлення обов`язку банка при виконанні функцій повіреного, агента, іншого представника або посередника із залучення коштів від фізичних осіб попередньо ознайомлювати у письмовій формі таких фізичних осіб про непоширення на їх кошти, залучені на користь третіх осіб, гарантій, встановлених   Законом №4452-VI
36. 19 листопада 2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих положень Закону №4452-VІ, внесені Законом №1736-VІІІ, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VІІІ віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
37. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом №1736-VІІІ   розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.
38. Тобто, з метою поширення гарантій Закону №4452-VI до вкладу були прирівняні кошти фізичних осіб за чітко визначеними ознаками, які при цьому не є вкладом згідно із чинним законодавством, а саме: до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VІІІ віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
39. У справі, яка розглядається, судами встановлено, що правочин по наданню позивачем позики ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та операції по перерахуванню коштів позичальнику та повернення коштів з рахунку вказаного товариства на рахунок позивача були вчинені після віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних.
40. Поряд із цим, під час розгляду справ судами різних юрисдикцій, у рішеннях, які набрали законної сили та, зокрема, у справі №826/20089/16, суди встановили, що       11 листопада 2014 року між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено Договір доручення №1, згідно з умовами якого ПАТ "Банк Михайлівський", у якості повіреного, мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам (далі - клієнти) консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", як Довірителя, на умовах строковості та платності.
41. У відповідності до предмету Договору доручення ПАТ "Банк Михайлівський" мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" грошових коштів у позику від фізичних осіб, за формою, передбаченою відповідним додатком до даного Договору доручення.
42. На виконання вищезазначеного Договору доручення ПАТ "Банк Михайлівський» від імені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладались з фізичними особами (Клієнтами) договори позики за встановленою формою, та залучались кошти на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".
43. Зміст вказаних фактичних обставин свідчить про те, що у межах спірних правовідносин ПАТ "Банк Михайлівський" виступав повіреним, хоча про це й не було зазначено у договорі від 19 квітня 2016 року №980-021-000223996, укладеними між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та позивачем.
44. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач був повідомлений банком під підпис про непоширення гарантій банку на кошти у сумі 50000,00 грн, які станом на 19 травня 2016 року, повернуті на рахунок позивача за вищевказаними договорами з небанківською фінансовою установою.
45. Отже, у справі, яка розглядається, кошти позивача відповідають чітко визначеним критеріям, визначеним змінами, внесеними до Закону №4452-VI Законом №1736-VІІІ, а тому вони прирівнюються до вкладу, а позивач, відповідно - до вкладника.
46. Щодо позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення відповідача, оформленого наказом від 1 червня 2016 року №42/2 про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакції), колегія суддів враховує правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 4 липня 2018 року №819/353/16 у подібних правовідносинах щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії щодо можливості розгляду в судовому порядку позовних вимог про визнання відповідачем нікчемним укладеного з позивачем договору.
47. Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що встановлена правова природа наказу уповноваженої особи Фонду про визнання правочинів нікчемними унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку.
48. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
49. Відповідно до статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього   Кодексу.
50. Ураховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду, оформленого наказом від 1 червня 2016 року №42/2, про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакції), здійснених на рахунок, що належить позивачу.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», задовольнити частково. 
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року скасувати в частині вирішення позовних вимог визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оформлене наказом №42/2 від 1 червня 2016 року, про визнання нікчемним правочину (транзакції) з перерахування 19 травня 2016 року коштів у сумі 50000 гривень ОСОБА_1 з поточного рахунку № НОМЕР_1 товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», а провадження у справі у цій частині закрити.
У решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня           2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від                28 березня 2018 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              Л.В. Тацій                                                                                                                                  С.М. Чиркін