ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 р. 	Справа № 520/6400/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 29.07.20 року по справі № 520/6400/2020
за позовом             ОСОБА_1  
до            Міністерства внутрішніх справ України     
третя особа:             Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (надалі також – відповідач, МВС України), третя особа - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності та повернення матеріалів;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України “Про міліцію” і пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 за № 850.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності та повернення матеріалів.
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України та прийняти відповідне рішення згідно до статті 23 Закону України “Про міліцію” і пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 за № 850.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що з огляду на приписи статті 23 Закону України “Про міліцію” і пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 за № 850, відмова МВС України в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги є законною та обґрунтованою, оскільки документи, подані позивачем для призначення одноразової грошової допомоги, містили недоліки. З посиланням на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі № 380.2019.002248 (залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020) зазначає, що саме лише подання позивачем, передбачених п. 7 Порядку, документів, не свідчить про наявність в нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги; в компетенції МВС України є аналіз та дослідження змісту таких документів; у разі виявлення невідповідності таких документів встановленій формі, а також суперечності чи неповноти наявної в них інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС України будь якого з рішень, чи то про виплату одноразової грошової допомоги чи про відмову у виплаті такої.
Позивач та Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 26.12.2005 за № 433 о/с позивач звільнений зі служби у запас Збройних Сил за пунктом 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 26 грудня 2005 року (через хворобу).
Відповідно до свідоцтва про хворобу від 09.12.2005 за № 307 військово-лікарською комісією госпіталю УМВС України в Харківській області ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Комісією встановлено, що захворювання, яке має позивач, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.
Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 26.02.2020 до довідки серії 12 ААА № 989865 ОСОБА_1 з 21 лютого 2020 року встановлено ІІ групу інвалідності за захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Також, комісією визначено ступінь втрати професійної придатності відповідача на рівні 70 % (довідка серії 12 ААА № 013715 від 26.02.2020).
27.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі за текстом - ліквідаційна комісія) із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності. До вказаної заяви позивачем також додано копії довідки МСЕК, свідоцтва про хворобу, довідки про втрату працездатності, паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки НАСК «Оранта», довідки з місця проживання, а також банківські реквізити для перерахування одноразової грошової допомоги.
10.03.2020 ліквідаційною комісією на підставі матеріалів, наданих ОСОБА_1 , складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року, № 565-ХІІ «Про міліцію». Вказаним висновком призначено до виплати позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 420400 грн.
Висновок із заявою ОСОБА_1 та доданими до неї документами направлений до Міністерства внутрішніх справ для затвердження та прийняття відповідного рішення згідно з чинним законодавством України (вих. № 112/119/05/29-2-2020 від 10.03.2020).
Листом від 22.04.2020 за № 12955/15-2020 Департаментом фінансово - облікової політики МВС України (далі за текстом – ДФОП МВС) матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повернуті на адресу ліквідаційної комісії на доопрацювання.
В обґрунтування вказаного рішення в листі зазначено, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на виконання доручення Державного секретаря МВС України О. Тахтая спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ розглянуто матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 за № 850. Під час розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України (далі за текстом – ДОЗР МВС) висловлене зауваження до медичних документів, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами.
До вказаного листа ДФОП МВС надано копію листа ДОЗР МВС від 16.03.2020 за № 17896, в якому зазначено, що за результатами розгляду з`ясовано, що форма довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 013715, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 за № 577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за № 1514/21826, заповнена з порушенням, а саме, в частині довідки, що видається страхувальнику, не зазначено таке:
у пункті 2 – профіль МСЕК;
у пункті 6 – дати встановлення страхового випадку.
До того ж, проставлення відбитку кутової печатки МСЕК на бланку первинної облікової документації № 158/о зазначеним наказом не передбачено.
Вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повернення позивачу документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, без прийняття відповідачем рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, Порядком № 850 не передбачено, а отже, дії Міністерства внутрішніх справ України в даному випадку суперечать приписам чинного законодавства, а тому є підстави для задоволення позову.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, який втратив чинність з 07.11.2015 на підставі Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015.
Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".
Водночас, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Для осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, законодавством України передбачено посилений соціальний захист за рахунок коштів державного бюджету.
Зокрема, абзацом третім пункту 15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про міліцію», держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.
Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання приписів ст. 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок).
Відповідно до п. 1. Порядку ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (п.п. 2 п. 3 Порядку).
Відповідно до п. 7. Порядку працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:
заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;
довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії:
довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пунктом 8 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Відповідно до п. 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Отже, після надходження передбачених Порядком документів МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.
Як убачається з матеріалів справи, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України листом від 22.04.2020 за № 12955/15-2020 повернуто Ліквідаційній комісії ГУМВС України в Харківській області без затвердження матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та повідомлено про наявність зауважень до медичних документів, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами.
Оскільки повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, Порядком № 850 не передбачено, то колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що такі дії Міністерства внутрішніх справ України суперечать зазначеним вище нормам, а тому є підстави для задоволення позову.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі № 380.2019.002248 (залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020), оскільки позиція судів першої та апеляційної інстанцій не є обов`язковою для врахування судом апеляційної інстанції, а згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 по справі № 520/6400/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк