ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/6185/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1" 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2020  (головуючий суддя Садовий І.В., повний текст складено 09.09.2020) 
у справі за позовом Запорізької обласної державної адміністрації до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1", третя особа:   Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізька перевізна компанія" про розірвання договору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Запорізька обласна державна адміністрація, звернувся до адміністративного суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька перевізна компанія», в якому просив:
- розірвати договір від 03.04.2018 №50/13 про організацію перевезень пасажирів на міжміських та приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньообласних маршрутах), укладений між позивачем та відповідачем (а.с. 19-26).
Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу (ТОВ «Запорожградтранс-1») здійснювати перевезення пасажирів за маршрутами за договором від 03.04.2018 №50/13 до набрання законної сили судовим рішенням (а.с. 1-3).
В обґрунтуванні заяви позивач зазначив, що між Запорізькою обласною державною адміністрацією та ТОВ «Запорожградтранс-1» за результатами конкурсу був укладений договір від 03.04.2018 №50/13 про організацію перевезень пасажирів на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області. Однак, Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі №808/934/18 встановлено порушення Товариством «Запорожградтранс-1» умов конкурсу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, що стало підставою для скасування розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 27.09.2017 №513 «Про затвердження рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників від 14.09.2017 щодо визначення переможців конкурсів з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування» в частині затвердження рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, щодо визначення переможцем конкурсу на об`єктах №21 та №50. Також, рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі №908/2155/18 укладений між сторонами договір №50/13 від 03.04.2018 розірвано. Постановою Верховного Суду від 26.08.2020 у вказаній справі судові рішення попередніх інстанцій скасовано, а провадження у справі закрито з підстав того, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. У зв`язку із закриттям провадження у справі №908/2155/18 відповідач не вважає договір від 03.04.2018 №50/13 розірваним та має намір поновити перевезення пасажирів та випустити транспортні засоби на маршрут. Таке волевиявлення відповідача позивач вважає неможливими, оскільки це призведе до порушення прав облдержадміністрації, як замовника перевезень за рішенням у справі №808/934/18 та може ускладнити забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення по справі, що розглядається, у майбутньому. Також вказано, що поновлення перевезення призведе до порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька перевізна компанія», оскільки на підставі судових рішень по справі №910/2155/18 укладено новий договір від 23.03.2020 №50/13, яким Товариству «Запорізька перевізна компанія» надано право на перевезення пасажирів за маршрутом, який відповідає маршрутові у договорі від 03.04.2018 №50/13.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2020 заяву про забезпечення позову - задоволено. 
Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1» здійснювати перевезення пасажирів за маршрутами за договором від 03.04.2018 №50/13 до набрання законної сили судового рішення у справі №280/6185/20.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що поновлення перевезення пасажирів та випуск транспортних засобів на маршрут Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1», згідно договору №50/13 від 03.04.2018, правомірність умов укладення якого ставиться під сумнів позивачем, може призвести до того, що задоволення судом позовних вимог за результатами розгляду даної адміністративної справи, призведе до труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Крім того, це порушить права та інтереси третьої особи, яка згідно договору від 23.03.2020 №50/13 вже здійснює перевезення пасажирів за маршрутом, який відповідає маршруту за договором від 03.04.2018 №50/13.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову. Вважає, що ухвала про забезпечення позову прийнята з порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що забезпечення позову – це вжиття судом заходів щодо створення можливостей реального виконання в майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Однак зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до не документів не вбачається жодного обґрунтованого припущення та не надано належних доказів на підтвердження того, що існують обставини, які дійсно можуть утруднити виконання рішення. Вважає, що відсутні підстави для забезпечення позову. Також зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутні обґрунтовані посилання на обставини, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від третьої особи у справі (ТОВ "Запорізька перевізна компанія"). Зазначає, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі №908/2155/18 укладений між сторонами договір №50/13 від 03.04.2018 розірвано. Постановою Верховного Суду від 26.08.2020 у вказаній справі судові рішення попередніх інстанцій скасовано, а провадження у справі закрито з підстав того, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Посилається на те, що позивачем вже укладено договір перевезення пасажирів від 23.03.2020 року № 50/13 з ТОВ "Запорізька перевізна компанія" та вже здійснюються перевезення пасажирів за маршрутом, який відповідає маршруту за договором від 03.04.2018 року №50/13. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволенні, а ухвалу суду про забезпечення позову без змін. 
Матеріали справи також місять відзив на апеляційну скаргу, що поданий позивачем. Однак, колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги зазначений відзив, оскільки він надійшов до суду вже після розгляду справи.
Справа розглядається в письмовому провадженні згідно ст. 311 КАС України; про розгляд справи в порядку письмового провадження сторони повідомлені належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що поновлення перевезення пасажирів та випуск транспортних засобів на маршрут Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорожградтранс-1», згідно договору №50/13 від 03.04.2018, правомірність умов укладення якого ставиться під сумнів позивачем, може призвести до того, що задоволення судом позовних вимог за результатами розгляду даної адміністративної справи, призведе до труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Крім того, це порушить права та інтереси третьої особи, яка згідно договору від 23.03.2020 №50/13 вже здійснює перевезення пасажирів за маршрутом, який відповідає маршруту за договором від 03.04.2018 №50/13.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати слід застосовувати норми Конституції України, КАС України. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Матеріалами справі підтверджується, що позивачем у справі є суб`єкт владних повноважень, який звернувся до суду з позовом до суб`єкта господарювання про розірвання договору від 03.04.2018 року №50/13 про організацію перевезень пасажирів (а.с.19-52). 
При цьому, позивач (суб`єкт владних повноважень) звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову щодо заборони відповідачу (суб`єкту господарювання) здійснювати перевезення пасажирів за маршрутами за договором від 03.04.2018 року №50/13 (а.с. 1-3).
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, які справи відносяться до адміністративної юрисдикції. 
Так, статтею 19 КАС України, визначені справи на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, серед яких спори, що виникають з приводу укладення, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів (п. 4 ч. 4 ст. 19 КАС України).
Щодо справ, які мають ознаки публічно-правових та підлягають розгляду адміністративними судами, Велика Палата Верховного Суд в постанові від 23.10.2019 року  (справа №819/781/18) зазначила, що орган виконавчої влади – це суб`єкт владних повноважень, що виступає в правовідносинах щодо організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів як організатор та контролюючий орган у цій сфері, відповідно, і правовідносини, що складаються між організатором та учасниками конкурсу під час його організації та проведення, містять ознаки публічно-правових відносин у розумінні КАС, а договір про організацію перевезень, укладений за наслідками проведення такого конкурсу, відповідає ознакам адміністративного.
Отже, позивач в позові просить розірвати договір від 03.04.2018 року №50/13 про організацію перевезень пасажирів, що укладений з ТОВ «Запорожградтранс-1» (а.с. 43-53) при цьому в заяві про забезпечення позову просить шляхом заборони відповідачу (ТОВ «Запорожградтранс-1») здійснювати перевезення пасажирів за маршрутами за договором від 03.04.2018 №50/13 до набрання законної сили судовим рішенням.
Відповідно до ч.ч. 1-2  ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Підстави забезпечення позову, передбачені частини 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти (постанова Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі №580/2403/19).
Матеріалами справи підтверджується, що між Запорізькою обласною державною адміністрацією та Товариством «Запорожградтранс-1» за результатами конкурсу був укладений договір від 03.04.2018 року №50/13 про організацію перевезень пасажирів на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області. 
Однак, Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 року у справі №808/934/18 встановлено порушення Товариством «Запорожградтранс-1» умов конкурсу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, що стало підставою для скасування розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 27.09.2017 №513 «Про затвердження рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників від 14.09.2017 щодо визначення переможців конкурсів з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування» в частині затвердження рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, щодо визначення переможцем конкурсу на об`єктах №21 та №50. 
Оскільки на даний час правовідносини між позивачем та відповідачем щодо договору від 03.04.2018 року №50/13, по суті, є похідними від Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 року у справі №808/934/18, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову.
 Так, існування умов договору від 03.04.2018 року №50/13, який укладено за наявності певних порушень проведення умов конкурсу з перевезення пасажирів, мають в собі очевидні ознаки протиправності укладення такого договору та порушення прав та інтересів громади, в інтересах якої при укладенні договорів перевезення діє Запорізька обласна державна адміністрація, тому ухвала суду першої інстанції постановлена з урахуванням частини 2 ст. 150 КАС України. 
Нормами п. 1 статті 151 КАС України визначено, що  позов може бути забезпечено: 
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Отже, суд першої інстанції забороняючи відповідачу (ТОВ «Запорожградтранс-1») здійснювати перевезення пасажирів за маршрутами за договором від 03.04.2018 №50/13 до набрання законної сили судовим рішенням, діяв у відповідності до вимог п. 1 статті 151 КАС України.
Також, на думку колегії суддів апеляційної інстанції заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Зокрема, негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову є співмірними з інтересами громади, та є значно меншими з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, таким чином враховано співвідношення прав про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Оскільки договір, від 03.04.2018 №50/13, що укладений за наявності певних порушень проведення умов конкурсу з перевезення пасажирів, діє тривалий час, то матеріальні та моральні витрати громади, пов`язані з відновленням порушених прав, є значними, що дає підстави для забезпечення позову.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції наявність діючих умов договору від 03.04.2018 №50/13, що укладений за наявності певних порушень проведення умов конкурсу з перевезення пасажирів, свідчать про істотне ускладнення ефективності захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, зокрема прав та інтересів громади.  
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для її скасування. 
Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1" – залишити без задоволення. 
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2020 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 16.10.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова