ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 грудня 2020 року           справа №200/7013/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:  судді-доповідача  Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 р. (у повному обсязі складено 28 вересня 2020 року у м. Слов`янську)  у справі  № 200/7013/20-а (головуючий І інстанції суддя Куденков К.О.)  за позовом ОСОБА_1  до  Прокуратури Донецької області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

                                                  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з  позовною заявою до Прокуратури Донецької області (далі – відповідач) про стягнення з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року у справі № 200/13482/19-а, допущеного до виконання у частині поновлення його на посаді першого заступника прокурора Донецької області, за період з 19.02.2020 року по 26.04.2020 року у сумі 105 851, 98 грн.; допустити до негайного виконання рішення суду у частині присудження виплати середнього заробітку за один місяць (а.с. 1-5).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року  у справі  № 200/7013/20-а позов ОСОБА_1  задоволено повністю.
Стягнуто з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в сумі 105851 (сто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривню 98 (дев`яносто вісім) копійок.(а.с. 129-131).
Донецька обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування доводів зазначає, що Генеральний прокурор до отримання заяви ОСОБА_1 та вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_2 , який на той час обіймав посаду першого заступника прокурора Донецької області, був позбавлений реальної можливості негайного виконання рішення суду шляхом видання наказу про поновлення позивача на посаді. Видання такого наказу до звільнення ОСОБА_2 призвело б до ситуації, коли одну посаду обіймають дві особи, що не передбачено Законом України «Про прокуратуру». Правова невизначеність питання звільнення прокурора, у тому числі й з адміністративної посади, у зв`язку з поновленням на цій посаді прокурора, який її раніше обіймав, унеможливила негайне виконання рішення суду про поновлення на посаді ОСОБА_1 без порушення прав ОСОБА_2 .   
Вважає, що, оскільки затримка у виконанні судового рішення про поновлення на роботі обумовлена поважними причинами, підстав для стягнення середнього заробітку не має.
Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача,  вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив її за матеріалами справи і дійшов висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини. 
Наказом в.о. Генерального прокурора України № 538к від 03.04.2014 ОСОБА_1 призначено першим заступником прокурора Донецької області (а.с. 20).
25 жовтня 2019 року Генеральним прокурором видано наказ № 459к,  яким звільнено ОСОБА_1  з посади першого заступника прокурора Донецької області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 28 жовтня 2019 року (а.с. 20, 22).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від  18 лютого 2020 року у справі № 200/13482/19-а, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Донецької області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано незаконним і скасовано наказ Генерального прокурора № 459к від 25.10.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника прокурора Донецької області та органів прокуратури. Зобов`язано Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Донецької області з 29.10.2019. Стягнуто з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток  за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2019 року до 18.02.2020 року в розмірі 179 488,14 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 24-41, 42-45).
У вказаному рішення суду занотовано, що рішення суду підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Донецької області з 29.10.2019 року та стягнення з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 48 323,73 грн.
Наказом Генерального прокурора від 27.04.2020 скасований наказ від 25.10.2019 № 459к і поновлено позивача на посаді першого заступника прокурора Донецької області з 29.10.2019. Підставою є рішення Донецького окружного адміністративного суду від  18 лютого 2020 року у справі № 200/13482/19-а та постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2020 № 61480932 (а.с. 23).
Доказів виплати позивачу заробітної плати (середнього заробітку) за період з 19.02.2020 по 26.04.2020 до суду не надано.
Спірним у даній справі є правомірність  стягнення з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в сумі 105851 (сто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривню 98 (дев`яносто вісім) копійок. 
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Як вже зазначалось раніше, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від  18 лютого 2020 року у справі № 200/13482/19-а, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Донецької області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано незаконним і скасовано наказ Генерального прокурора № 459к від 25.10.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника прокурора Донецької області та органів прокуратури. Зобов`язано Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Донецької області з 29.10.2019. Стягнуто з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток  за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2019 року до 18.02.2020 року в розмірі 179 488,14 грн. У задоволені решти позовних вимог – відмовлено.
На виконання вказаного рішення наказом Генерального прокурора від 27.04.2020 скасований наказ від 25.10.2019 № 459к і поновлено позивача на посаді першого заступника прокурора Донецької області з 29.10.2019. Підставою вказано рішення Донецького окружного адміністративного суду від  18 лютого 2020 року у справі № 200/13482/19-а і постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2020 № 61480932.
Позивач вважав, що відповідач, незважаючи на наявність судового рішення, що набрало законної сили, протиправно не виконував його понад два місяці, що спричинило недоотримання ним заробітної плати за період з 19.02.2020 року до 26.04.2020 року, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Статтею 3 Кодексу закону про працю України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Частинами 1 та 7 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
За приписами ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з частиною третьою вказаної статті, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України унормовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Приписами ст. 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що після ухвалення рішення суду, у відповідача виник обов`язок негайно поновити позивача на роботі.
Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Як свідчать встановлені обставини справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від  18 лютого 2020 року у справі № 200/13482/19-а, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, зобов`язано Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Донецької області з 29.10.2019. Стягнуто з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток  за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2019 року до 18.02.2020 року в розмірі 179 488,14 грн. 
В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивача на посаді першого заступника прокурора Донецької області наказом Генерального прокурора від 27.04.2020 року поновлено з 29.10.2019 року, що в свою чергу свідчить про затримку відповідачем виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та зумовлює породження у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки в силу приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України.
У справі Soering vs UK (judgement of 7 July 1989) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.
Таким чином, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновків суду першої інстанцій не спростовують.
Зважаючи на вищевикладене, судом першої інстанції правильно визначено розмір середнього заробітку, який належить стягнути на користь позивача. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком  суду першої інстанції про  стягнення  з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді в сумі 105851 (сто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривню 98 (дев`яносто вісім) копійок.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням наданих доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції  правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги  та  скасування  рішення суду  не  вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України                                       

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі  № 200/7013/20-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 16 грудня 2020 року.

Головуючий                                                                               Г.М. Міронова 

Судді:                                                                                                    І.В. Геращенко

                                                                                                              Е.Г. Казначеєв