ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 300/828/20 пров. № А/857/7143/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                             Довгополова О.М., Коваля Р.Й. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року (суддя – Скільський І.І., час ухвалення – не вказано, місце ухвалення – м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – не вказано), 
в адміністративній справі №300/828/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, 
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) визнати протиправною відмову відповідача в проведенні позивачу перерахунку пенсії із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення; 2) зобов`язати відповідача здійснити з 29 вересня 2017 року перерахунок та виплату пенсії позивачу із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку із  безпідставністю позовних вимог. Також відповідач зазначав про пропуск позивачем 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду із відповідними позовними вимогами. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні з 05.03.2019р. ОСОБА_1 перерахунку пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 05.03.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення, з врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 630 грн. 60 коп. судового збору. 
З рішенням суду першої інстанції від 22.05.2020 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. 
В обґрунтування апеляційних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду про застосування до спірних правовідносин ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визначає підстави та порядок перерахунку пенсії, та Постанови №103, що регулює порядок перерахунку пенсій військовослужбовцям з 01.01.2018 року, є помилковим. Апелянт стверджує, що у нього не виникло підстав для перерахунку пенсії у зв`язку із наданням військовою частиною довідки про отримувані ним під час проходження служби сум щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення. Право на врахування вказаних сум при обчисленні розміру пенсії він мав на час призначення пенсії. І не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення під час призначення пенсії було порушенням його права на обчислення розміру пенсії із врахуванням вказаних виплат. Порушене право підлягало захисту з моменту порушення. Апелянт вважає, що до спірних правовідносин підлягала застосуванню норма права встановлена ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і пункт 7 Постанови №393, що врегульовують питання призначення, а не перерахунку пенсії колишнім військовослужбовцям, так як порушення його права мало місце саме при обчисленні розміру призначеної пенсії. Таким чином, суд повинен був поновити порушене право у вигляді зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії, починаючи з 29.09.2017 року. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.05.2020р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. 
З рішенням суду першої інстанції від 22.05.2020 року також не погодився відповідач ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та оскаржив його в апеляційному порядку. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначає, що ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, такої виплати як додаткова грошова винагорода. Також апелянт зазначає, що відповідно до довідки Івано-Франківського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, виданої позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, посадовий оклад складає 3260,00 грн. оклад за військовим званням – 950,00 грн., надбавка за вислугу років – 2105,00 грн., всього - 6315,00 грн.. Зазначена сума була врахована Головним управлінням Фонду для перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року, що відповідало вимогам чинного законодавства, а саме постанові КМ України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМ України №45 від 13.02.2008р.. Також, апелянт вказує на те, що після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 за №1774-VIII, яким внесено зміни до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підставою для перерахунку пенсії зазначено рішення Кабінету Міністрів України, до повноважень якого належить визначення на яких умовах та в якому розмірі слід здійснити перерахунок пенсії. Отже, саме Кабінет Міністрів України за наявності фінансових можливостей держави визначає підстави коли може бути проведено перерахунок пенсії особам, яким пенсія призначена за нормами Закону №2262-ХІІ, але в будь-якому випадку з урахуванням закріплених в Преамбулі Закону №2262-ХІІ вимог щодо гідного пенсійного забезпечення у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення. Вказані зміни до Закону №2262-ХІІ не визнавалися не конституційними у встановленому порядку, є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. В контексті розгляду спірних правовідносин таке рішення про перерахунок пенсії прийнято Кабінетом Міністрів України у формі Постанови №103 та на виконання вказаної постанови було проведено перерахунок пенсії усім категоріям осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ. Отже, проведення наступного перерахунку пенсії буде наслідком прийняття Кабінетом Міністрів України нового рішення про перерахунок пенсії. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.05.2020р. та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволити частково, з урахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 як колишньому військовослужбовцю, відповідно до протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за №0901005695, з 29.09.2017 року призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі 65% грошового забезпечення. Пенсію обчислено з розміру грошового забезпечення, до якого входить: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавки за вислугу років 40%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, в тому числі: ОУС 15%, надбавка за кваліфікацію в/сл 1 клас (8%), надбавка за особливо важливі завдання (50%), премія (455%) (а.с. 10). 
Згідно протоколу за №0901005695 від 01.04.2018, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018р., здійснено позивачу перерахунок пенсії з урахуванням таких видів грошового забезпечення: посадового окладу, оклад за військове звання, процентної надбавки за вислугу років (50%) (а.с. 45, 48). 
23.02.2020р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про здійснення з 01.10.2017р. перерахунку та виплати пенсії, врахувавши до складу грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2020р. за №350/484/1/4/12 (а.с. 6, 7). 
17.03.2020р. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направило позивачу листа за №28-13/О-03/8-0900/20, яким повідомило позивача про те, що відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №393 від 17.07.1992, включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія таких виплат як щомісячна додаткова грошова винагорода та індексацію грошового забезпечення не передбачена, оскільки ці види виплат є разовими платежами та за своєю суттю є державними соціальними гарантіями для осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому вони не входять до додаткових видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. З цих підстав, для врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, такого виду грошового забезпечення, як місячна додаткова грошова винагорода та індексацію грошового забезпечення, не має правових підстав (а.с. 8). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача ОСОБА_1 права на перерахунок та виплату пенсії з включенням у склад грошового забезпечення з якого призначається пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення, виходячи з наступного. 
Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Частиною першою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій. 
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії). 
Частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі – КМУ). 
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. 
Таким чином, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать:    посадовий оклад, оклад за військовим званням,  процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що висновками Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 06.02.2019р., справа за №522/2738/19, провадження №11-806апп18 встановлено, що щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що статтею 2 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон №1282-XII) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). 
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. 
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення. 
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019р. у справі №638/9697/17 (провадження №К-9901/30616/18). 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з підпунктами 1, 2 п.1    постанови КМ України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» військовослужбовцям Збройних Сил встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду в наступних розмірах: з 1 квітня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. 
Із матеріалів справи, а саме довідки військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2020р. за №350/484/1/4/12 вбачається, що позивач за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої утримувався єдиний соціальний внесок та за жовтень-грудень 2015 року проведена індексація грошового забезпечення, тому щомісячна додаткова грошова винагорода та сума індексації грошового забезпечення мають бути включені до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії. 
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що з врахуванням ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», отримувану позивачем щомісячну додаткову грошову винагороду та суму індексації грошового забезпечення слід включити до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення його пенсії. 
Отже, безпідставними є доводи відповідача про відсутність підстав для врахування у складі грошового забезпечення позивачу ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди та суми індексації грошового забезпечення. 

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча суд першої інстанції в рішенні від 22.05.2020р. дійшов вірного висновку про необхідність врахування у складі грошового забезпечення позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди та суми індексації грошового забезпечення, однак помилково вважав, що перерахунок пенсії позивача із врахуванням цих складових грошового забезпечення слід здійснити починаючи із 05.03.2019 року. 
Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (далі – Порядок №3-1). 
Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії. 
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ. 
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі №21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а. 
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що перерахунок пенсії слід здійснити не в розумінні перерахунку пенсії у зв`язку з вимогами законодавства про черговий перерахунок, а тому, що судом було встановлено, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії не всі складові грошового забезпечення були включені для її розрахунку. 
При цьому, як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 23.02.2020р. звернувся до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із відповідною заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії, долучивши довідку військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2020р. за №350/484/1/4/12. 
Саме ця довідка №350/484/1/4/12 від 07.02.2020р. містить відомості (інформацію) про те, що в період проходження військової служби позивачу виплачувались у складі грошового забезпечення такі види як щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення. 
Відтак, з врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивачу перерахунок та виплату пенсії із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення, слід здійснювати з 23.02.2020 року, тобто з дати звернення особи до УПФ із заявою про перерахунок пенсії та із довідкою, яка повинна враховуватись для такого перерахунку пенсії. 

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 22.05.2020р. слід змінити, шляхом зміни дати із якої позивач має право на перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення. 
У зв`язку із цим, підлягає до часткового задоволення апеляційна скарга відповідача. 
Разом з тим, враховуючи вказані правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність апеляційних вимог позивача щодо відповідного перерахунку пенсії починаючи із 29.09.2017 року, а відтак такі вимоги апелянта (позивача) необхідно залишити без задоволення. 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). 
Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – задоволити частково. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року в адміністративній справі №300/828/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії – змінити, а саме, в абзацах другому і третьому резолютивної частини цього рішення суду формулювання «з 05.03.2019» змінити формулюванням «з 23 лютого 2020 року». 
У решта частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року в адміністративній справі №300/828/20 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Р. Й. Коваль