Номер провадження: 22-ц/813/1673/20 
Номер справи місцевого суду: 522/24406/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 5

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер консалтинг груп» про визнання договорів недійсними, припинення заборони, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер консалтинг груп», Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради про визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони на відчуження, скасування державної реєстрації та стягнення предмета іпотекиі, –
ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2016 року представник ОСОБА_2 – ОСОБА_4 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання недійсними договору дарування, договору іпотеки, договорів задоволення вимог іпотекодержателя, визнання права власності та просив суд визнати недійсним договір дарування двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20.03.2013 року ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 та посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим договором 783; визнати недійсним договір іпотеки вказаної двокімнатної квартири від 20.03.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 789 та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 403651 від 20.03.2016 року; припинити заборону на нерухоме майно – двокімнатну квартиру та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 401008 від 20.03.2013 року; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.03.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.М. за реєстровим номером 790; визнати недійсним нову редакцію договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20.03.2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.М. за реєстровим номером 790, укладеним 25.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.М. за реєстровим номером 1909 та визнати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_3 не мала права розпоряджатися вказаною квартирою та передавати квартиру в рахунок забезпечення власних зобов`язань перед ОСОБА_6 , правонаступником якої став ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вказану квартиру від імені позивача прийняла в дар по довіреності ОСОБА_5 03.08.2011 року згідно договору дарування від ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу – Здорожнюк В.К. за реєстровим номером 2302 (т.1, а.с.2-5). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким особам здійснювати державну реєстрацію переходу права власності (т.1, а.с.24-25).
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.01.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 вирішено задовольнити (т.1, а.с.188-191). 02.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, у зв`язку з тим, що судом не були залучені до розгляду справи всі сторони оскаржуваних правочинів та висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають дійсності та є недоведеними (т.1, а.с.197-199), ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2017 року було вирішено заяву відповідача про скасування заочного рішення задовольнити (т.1, а.с.210).
05.12.2017 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони на відчуження, скасування державної реєстрації та стягнення предмета іпотеки зазначаючи, що відповідно до договору про відступлення права вимоги, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 25.03.2014 року, ОСОБА_1 набув права вимоги за договором позики грошей від 20.03.2013 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , також за позивачем виникли всі права Іпотекодержателя на заставлене ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить суд визнати договір іпотеки від 16.02.2017 року укладений між ТОВ «Лідер Консалтінг Груп» та ОСОБА_2 недійсним; скасувати заборону на відчуження вказаної квартири, яку було накладено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу – Чередниченко Г.А.; скасувати державну реєстрацію нерухомого майна, а саме вказаної квартири; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру по АДРЕСА_1  (т.2. а.с 2-8). Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.01.2018 року було вирішено у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити (т.2, а.с.60-68). 15.01.2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.01.2018 року (т.2, а.с. 80-82) та ухвалою від 07.02.2018 року заяву було задоволено (т.2, а.с.132-133). 23.04.2018 року Приморським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу, відповідно до якого позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду (т.2, а.с.216-217).
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та просить суд скасувати вказану ухвалу, направити цивільну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.2 ВМ, а.с.239-241). Постановою Апеляційного суду Одеської області від 08.08.2018 року було вирішено апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити та направити цивільну справу до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду (т.3, а.с.26-29).
04 жовтня 2018 року було постановлено рішення Приморського районного суду м. Одеси, відповідно до якого у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, припинення заборони, визнання права власності вирішено відмолено. Зустрічний позов – задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію нерухомого майна, а саме на квартиру під АДРЕСА_2 , яка належить громадянину ОСОБА_2 , яку провів реєстратор ОСОБА_7 філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради – 14 лютого 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24438351101, номер запису про право власності 19020354. У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. (т.3, а.с.78-85).
07.11.2018 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до договору про відступлення права вимоги ОСОБА_1 набув права вимоги за договором позики грошових коштів від 20.03.2013 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 також за апелянтом виникли всі права іпотекодержателя на заставлене ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Проте відповідачка не виконала взятих на себе кредитних зобов`язань, тому апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1  (т.3, а.с.97-104).
07.01.2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга  ОСОБА_1  на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду від 09.10.2018 року. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на п.3 ч.3 ст. 444 ЦПК України, відповідно до якої суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами якщо він відмовляє в позові повністю та на рішення суду від 04.10.2018 року, яким було відмовлено в задоволенні цивільного позову ОСОБА_2  та просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1  про поворот виконання рішення суду. Також в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, зазначаючи, що про існування оскаржуваної ухвали дізнався та отримав копію даної ухвали – 06.11.2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи (т.3 а.с.137-138 зворот).
Відзив на апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року до апеляційного суду не надходив.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року – скасовано в частині відмови позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони на відчуження. Ухвалено в скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 вирішено задовольнити. Визнано договір іпотеки від 16.02.2017 року укладений між ТОВ «Лідер Консалтінг Груп» та ОСОБА_2 недійсним. Скасовано заборону на відчуження квартири ( АДРЕСА_1 ), яку було накладено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
В судовому засіданні призначеному за клопотанням апелянта ОСОБА_1 в режимі відеоконференції на 17 грудня 2020 р., апелянт на зміг приєднатись до відеоконференції через відсутність ідентифікації електронним ключом, про що складено відповідний акт. Інші учасники провадження до відеоконференціїї не приєднались. Явка до апеляційного суду не обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч.2 ст. 372 ЦПК України). 
При цьому було відхилено клопотання позивача (відповідача по зустрічному позову) ОСОБА_3 про відкладення слухання справи, оскільки саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, а учасники провадження не позбавлені можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до частини 4 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України. Щодо посилання сторони на відсутність технічної можливості приєднатись до відеоконференції суду, то в клопотанні відсутні конкретні технічні причини, що позбавляють сторону технічної можливості приєднатись до відеоконференції. При цьому в справі приймав участь професійний представник – адвокат, який в силі специфіки своєї діяльності має таку можливість. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала суду, якою суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, містить лише стислий виклад обставин справи, а також посилання на ст. 444 ЦПК України. Жодної правової оцінки обставинам на які посилався заявник при зверненні до суду із відповідною заявою, у порушення вимог ст.253-256 ЦПК України, ухвала Приморського районного суду від 09 жовтня 2018 року не містить.
Зокрема, на час розгляду судом першої інстанції заяви ОСОБА_1 у справі склалась наступна процесуальна ситуація.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси (головуючий – суддя Бойчук А.Ю.) від 02 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , укладений 20.03.2013 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 783; визнано недійсним договір іпотеки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 від 20.03.2016 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 789 та вилучено з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №403651 від 20.03.2013р.; припинено заборону на нерухоме майно –  двокімнатну квартиру АДРЕСА_3  від 20.03.2013 р. та вилучено з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №401008 від 20.03.2013р.; визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.03.2013р., укладений між  ОСОБА_3 та  ОСОБА_6 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 790; визнано недійсним НОВУ РЕДАКЦІЮ договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20 березня 2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 790, укладений 25.03.2014 року між  ОСОБА_3 та  ОСОБА_1 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 1909; визнано право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ).
Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 14.02.2017 року заборону на нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 накладену 20.03.2013 р., було припинено на підставі вищевказаного заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2017 року (головуючий – суддя Бойчук А.Ю.) вищезазначене заочне рішення суду скасоване.
27.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, відповідно до якої просить у порядку повороту виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року у цивільній справі № 522/24406/16-ц зобов`язати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовську Наталію Юріївну (адреса: 65007, м. Одеса, вул. Преображенська, 57) внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про обтяження і заборону на нерухоме майно – двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (т.1 а.с.216-217).
09 січня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий – суддя Бойчук А.Ю.) ухвалено заочне рішення по справі, яке скасовано ухвалою суду від 07.02.2018 року (головуючий – суддя Бойчук А.Ю.) та призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні.
04.10.2018 року ухвалено рішення Приморського районного суду м. Одеси (головуючий – суддя Бойчук А.Ю.) яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер консалтинг груп» про визнання договорів недійсними, припинення заборони, визнання права власності – відмовлено. Зустрічний позов – задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію нерухомого майна, а саме на квартиру під АДРЕСА_2 , яка належить громадянину ОСОБА_2 , яку провів реєстратор ОСОБА_7 філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради – 14 лютого 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24438351101, номер запису про право власності 19020354. У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він відмовляє в позові повністю.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог зокрема щодо визнання недійсним договору іпотеки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 від 20.03.2016 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 789 та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №403651 від 20.03.2013р. та припинення заборони на нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 від 20.03.2013 р. та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 401008 від 20.03.2013р, на момент розгляду відповідна заява про поворот виконання рішення суду, відповідно до п.3 ч.2 ст.444 ЦПК України, підлягала задоволенню. 
Ухвалюючи нове рішення по суті заявлених ОСОБА_1 у заяві про поворот виконання рішення суду вимог, апеляційний суд доводи оцінюючи наведені у відповідній заяві доводи зазначає наступне.
Як вбачається із заяви про поворот виконання рішення суду, підставою звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою стало скасування на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року заборони, накладеної на нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 від 20.03.2013 р.
Окрім цього апеляційний суд приймає до уваги наступні обставини.
На час розгляду зазначеної апеляційної скарги набрало законної сили судове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у нескасованій Одеським апеляційним судом частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  про звернення стягнення на предмет іпотеки через обрання позивачем при зверненні до суду невірного способу задоволення власних кредиторських вимог, оскільки відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та наявності відповідного застереження у Новій редакції Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20 березня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за № 790, ОСОБА_1 достатньо було б звернутися із відповідними вимогами про проведення державної реєстрації прав власності на предмет іпотеки до відповідної реєстраційної служби, що і було зроблено ОСОБА_1 . 
При цьому з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 18.12.2018 року державним реєстратором Бурлаченко І.В. було скасовано припинення заборони, накладеної на нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 від 20.03.2013 р.; а 19.12.2018 року - зареєстровано право власності на спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .
Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд констатує, що на час розгляду апеляційним судом заяви про поворот виконання рішення суду, забезпечення майнових прав ОСОБА_1 шляхом накладання заборони на вищенаведене нерухоме майно – втратило свою актуальність у зв`язку із реєстрацією за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, проте у разі скасування такої реєстрації права ОСОБА_1 поновлюється в обсягу, який був чинний до вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси, а захист його прав здійснюється як кредитора – іпотекодержателя. В такому випадку відповідний реєстраційний запис про обтяження буде чинним, а питання його технічного відновлення регламентовано спеціальним законодавством та стосуються технічних процедур, які відносяться до компетенції реєстраторів. 
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, враховуючи обставини у справі, що склались на момент розгляду справи апеляційним судом, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасовує та ухвалює нову, про відмову у задоволені заяви. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду – відмовити.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

                                                                       Р.Д. Громік

                                                                       М.М. Драгомерецький

22.12.2020 року                                                                 м. Одеса