Ухвала
іменем України
04 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 751/1537/20
провадження № 51-4661ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020270010000299, щодо 
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стовпівка Городнянського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , не судимого на підставі ст. 89 Кримінального кодексу України (далі – КК),
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3                  ст. 187 КК.
 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Початок строку відбуття покарання засудженому визначено обчислювати з дня його затримання, з 24 квітня 2020 року.
Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 07 січня                2020 року близько 11:00, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, прибув до домоволодіння на АДРЕСА_2 , де розбивши віконне скло, через вікно проник у житловий будинок та здійснив напад на потерпілого ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_4 розпилив в обличчя останньому діючу речовину з балончика «Кобра-111», який заздалегідь приготував і приніс із собою, після чого завдав потерпілому удару кулаком у ділянку правої скроні, трьох ударів металевою кочергою в ділянку голови та близько 10 ударів по його тулубу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забійно–рваних ран правої вушної мушлі та лобної ділянки, які виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів і згідно з висновком судово-медичної експертизи від 24 січня 2020 року                № 62 належать до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Після того як на крики потерпілого з спальної кімнати будинку вийшла його цивільна дружина  ОСОБА_7 , якій ОСОБА_4 , діючи єдиним умислом, розпилив їй в обличчя діючу речовину з газового балончика «Перець-4», який заздалегідь приготував і приніс із собою, спричинивши останній фізичний біль та тимчасове погіршення зору.
Після цього ОСОБА_4 відкрито заволодів належними потерпілій                  ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «FLY IQ 4416» в корпусі білого кольору, що був на серванті в кімнаті будинку, та жіночим рюкзаком чорного кольору, який лежав на підлозі біля серванта. Також, він заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 2300 грн, що містилися всередині жіночого рюкзака чорного кольору, належного ОСОБА_7 , яким він заволодів. Цим він заподіяв потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2650 грн.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 26 серпня 2020 року вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишив без змін, а апеляційні скарги засудженого та його захисника ОСОБА_5 – без задоволення.
Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду, постановленою щодо ОСОБА_4 , через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить її скасувати і призначити новий розгляд            у суді апеляційної інстанції.
Касаційну скаргу обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки доводам, зазначеним у його апеляційній скарзі та необґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, тим самим порушивши вимоги ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Мотиви Суду
Перевіривши дотримання порядку та строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи у касаційній скарзі та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За змістом статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції є судом права, а не факту,                  а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як визначено ст. 419 КПК, в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах, та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу,                       й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч. 2 цієї статті при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції під час перегляду вироку місцевого суду дотримався.
Спростовуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, щодо необґрунтованості засудження ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 187 КК, апеляційний суд навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку злочинним діям засудженого.
Погоджуючись із висновками місцевого суду, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, суд першої інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, що в судовому рішенні докладно мотивовано. 
Зокрема, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, підтверджено показаннями: 
- потерпілого ОСОБА_6 , наданими в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій, який докладно пояснив про події вчиненого кримінального правопорушення та повідомив, що 07 січня 2020 року саме засуджений ОСОБА_4 проник до нього в будинок через вікно, розбивши скло, з балончика розпилив йому в обличчя речовину, від якої він погано бачив та не міг дихати, після чого засуджений побив його руками і кочергою. Коли вийшла зі спальні потерпіла ОСОБА_7 і просила його не бити, засуджений і їй розпилив в обличчя з перцевого балончика, від чого вона присіла і закрила обличчя. Також бачив, як засуджений заволодів мобільним телефоном, що лежав у серванті: далі на крики потерпілої збіглися сусіди, а тому засуджений втік із будинку;
 -  потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила, що 07 січня 2020 року о 11 годині, коли вони з потерпілим відпочивали, почула стукіт у двері, чоловік пішов подивитись, гуркіт був такий, що тремтіли шибки. Потім вона почувши звук розбитого скла, голос колишнього чоловіка, злякалась. Осколки від скла були на порозі будинку та в коридорі. Коли вийшла зі спальні у першу кімнату, де вони билися, побачила на потерпілому кров. Колишній чоловік, ОСОБА_4 забризкав їй газом очі, від чого потекли сльози і вона присіла, а засуджений кричав, рухався довкола, казав, щоб вона повернула йому рюкзак. Після цього засуджений схопив кочергу, і вони пересувалися по кімнаті, потерпілий був у крові, йому було погано, намагався дійти до ліжка у спальні. Вона кричала в той час, намагалася засудженого зупинити. Після того як почали стукати сусіди, засуджений перестав битися, забрав рюкзак, в якому були косметичка, грошові кошти в сумі 2650 грн та мобільний телефон, подарований їй засудженим. Потім засуджений написав їй смс, що повернув рюкзак, він повернув усе, крім грошових коштів; 
- свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що проживає у АДРЕСА_3 . У січні 2020 року, він разом і сусідом ОСОБА_9 стояли курили навпроти будинку потерпілого. Почули, як розбилося скло у будинку потерпілого та спустилися подивитись. Коли зайшли у двір потерпілого, побачили розбите вікно, почали кликати ОСОБА_6 , але ніхто не відповідав. Потім через вікно вискочив чоловік із кочергою в руках, білою та чорною сумками, який замахувався кочергою на них. ОСОБА_9 побіг за ним по городу, а свідок вийшовши на дорогу, викликав поліцію. Працівники поліції приїхали, зайшли у будинок і після цього з будинку вийшов потерпілий ОСОБА_6 . У нього було роздерте вухо та подерті пальці на руках. Поліція викликала швидку. Також свідок брав участь у впізнанні чоловіка, який вибіг із будинку потерпілого.
Ці показання є послідовними та повністю узгоджуються з іншими доказами, передбаченими ч. 2 ст. 84 КПК, які було досліджено в судовому засіданні, а саме відомостями, наявними:
- у рапорті від 07 січня 2020 року, згідно з яким зі служби 102 надійшло повідомлення про надходження із закладу охорони здоров`я заяви стосовно доставки швидкою до ЧМЛ № 1 о 13:00 потерпілого ОСОБА_6 ;
- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 січня 2020 року; 
- протоколі огляду місця події від 17 січня 2020 року та ілюстративній таблиці до протоколу; 
- протоколі огляду речей від 20 січня 2020 року;
- записах із трьох камер відеоспостереження з фасаду будівлі за адресою: АДРЕСА_4 , що містяться на оптичному диску та визнані речовими доказами, де зафіксовано з 11:41 чоловіка, в одязі темного кольору, який тримав у руках білий пакет і темну сумку, йшов швидким кроком, озирався та біг по дорозі;
- протоколі проведення слідчого експерименту від 22 січня 2020 року за участю потерпілого та фототаблиці до протоколу;
- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 січня 2020 року, згідно з яким свідок ОСОБА_8 на фото № 3 упізнав чоловіка, який 07 січня 2020 року, близько 11:00–11:30 покинув будинок потерпілого через вікно. Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку № 3 зображений засуджений ОСОБА_4 ;
- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 січня 2020 року, згідно з яким свідок ОСОБА_9 на фото № 3 упізнав чоловіка, який 07 січня             2020 року близько 11:00–11:30 покинув будинок потерпілого через вікно. За довідкою до протоколу на фотознімку № 3 зображений засуджений ОСОБА_4 ;
- висновках експерта від 24 січня 2020 року № 62 та експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 27 січня 2020 року № 510/511/20-24;
- протоколі огляду речей від 28 січня 2020 року та ілюстративних таблицях до нього. Оглянуто мобільний телефон «Alkatel one touch 5065D», належний потерпілій, у якому зафіксовані смс-повідомлення засудженого, адресовані їй, про те, що він повернув рюкзак шляхом підкидання до вбиральні, з проханням сказати, що вона його знайшла під столом чи ліжком і крадіжки не було. Також у смс-повідомленні засуджений підтвердив, що відбивав потерпілому вуха, останній просив, щоб не бив. Із смс-повідомлення, яке засуджений надіслав після вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що він мав намір і після 07 січня 2020 року отримати від потерпілих речі, а саме: окуляри, рюкзак та кросівки, і погрожував, що, якщо потерпіла не принесе йому їх, він з`явиться «уже уши отбивать не буду, а глушить насмерть, я не шучу я готов ще 15 лет отсидеть».
Твердження захисника про відсутність, на його думку, доказів винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3                   ст. 187 КК, не заслуговують на увагу. Апеляційний суд, перевіривши ці доводи, слушно зазначив, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши вказані докази, надав їм належну оцінку – як кожному окремо, так і у взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаним із проникненням у житло.
Доводи захисника з приводу відсутності у засудженого прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливого мотиву та відсутності доказів цього є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з доданої копії судового рішення, суд правильно зазначив, що про спрямованість умислу на заволодіння майном свідчить заволодіння рюкзаком потерпілої з речами, які там містилися засудженим у момент нападу Вказане підтверджується показаннями потерпілих, свідка ОСОБА_8 , смс-повідомленнями ОСОБА_4 , адресованими потерпілій, які свідчать про його намір заволодіти цими речами. Крім того, щодо заволодіння майном потерпілих, а саме рюкзаком та мобільним телефоном, сторона захисту не заперечувала та підтвердила, що засуджений повернув рюкзак і телефон, які були виявлені на місці, вказаному ним. А тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, що засуджений усвідомлював, що заволодіти майном потерпілих можна лише шляхом незаконного проникнення (входження чи потрапляння) до будинку, і бажав досягнення цього.
Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3           ст. 187 КК, повністю доведена і дії засудженого кваліфіковано правильно.
До того ж аналогічні за змістом доводи сторони захисту були предметом розгляду суду апеляційної інстанції.
На переконання колегії суддів касаційного суду, апеляційний суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , навів у своєму рішенні суть доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, ретельно перевірив їх, проаналізував і дав на них переконливі відповіді. Крім того, виклав аналіз доказів і навів детальні мотиви прийнятого рішення, спростувавши ці доводи апеляційної скарги захисника.
Підстав для сумніву у правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення,                                      в касаційній скарзі захисника не наведено.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги захисника ОСОБА_5 не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Ураховуючи викладене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020270010000299, щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                          ОСОБА_3