ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року                                  м. Дніпро         Справа №  26/48/09 (908/1341/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Коваль Л.А., Білецької Л.М.
при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосфера"

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Черкаський В.І.) від 17.09.2020р. (дата складання повного тексту рішення - 17.09.2020р.) у справі № 26/48/09 (908/1341/20)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосфера" (69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 12, кв. 26, код ЄДРПОУ 30687448)
до відповідача Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69118, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, код ЄДРПОУ 14313317)
про стягнення 340 233,07 грн.
в межах справи про банкрутство Запорізького державного підприємства "Радіоприлад", - 

                                                                     ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.09.2020 року у справі № 26/48/09 (908/1341/20) в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосфера" до Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" про стягнення з останнього суми основного боргу в розмірі 217 932,82 грн. та 122 300,25 грн. пені за Договором постачання продукції № 104/0206 від 02.06.2015  -  відмовлено  повністю.   
Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Радіосфера" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Запорізької області від 17.09.2020 року у справі №  26/48/09 (908/1341/20) скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.    
В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що відповідачем не виконані свої зобов`язання перед позивачем по оплаті переданого товару за Договором постачання продукції № 104/0206 від 02.06.2015, що не заперечується відповідачем та згідно з ст.ст. 193, 199 ГК України, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України є підставою для задоволення позовних вимог позивача.   
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосфера" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.09.2020 року у справі №  26/48/09 (908/1341/20), розгляд апеляційної скарги  призначено в судове засідання на 03.12.2020р. 
Представник Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу позивача безпідставною, посилаючись при цьому на те, що позивачем в порушення умов Договору постачання продукції № 104/0206 від 02.06.2015 не були надані відповідачу рахунки на оплату поставленого товару. 
Апелянт не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку в судове засідання повноважного представника, про час та місце судового засідання був повідомлений апеляційним судом належним чином. 
Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка учасників справи в судове засідання апеляційним судом обов`язковою не визнавалася, а не з`явлення представника апелянта в судове засідання не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника апелянта.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.07.2009р. за заявою Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" порушено провадження у справі № 26/48/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" відповідно до вимог статтей 11, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за загальною процедурою. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 
На час ухвалення оскаржуваного рішення Запорізьке державне підприємство "Радіоприлад" перебувало у судовій процедурі розпорядження майном боржника.  
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства. Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до   Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.
З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2015 між ЗДП "Радіоприлад" та ТОВ "Радіосфера" було укладено Договір постачання продукції № 104/0206 від 02.06.2015 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується передати, а Покупець - прийняти та оплатити продукцію, вказану в Специфікаціях, надалі "продукція" на умовах, передбачених даним Договором. 
Постачання продукції здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання коштів на рахунок Постачальника, Постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди Покупця в письмовій формі (п. 3.3 Договору).
Датою поставки продукції вважається дата зазначена уповноваженим представником покупця на накладній при отриманні товару (п. 3.5 Договору).
Згідно з п. 5.1 Договору, оплата продукції Покупцем здійснюється в національній валюті України, шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок Постачальника у формі 100% оплати продукції протягом 10 банківських днів з моменту отримання Покупцем рахунку на оплату від Постачальника.
Датою оплати продукції вважається дата списання коштів з поточного рахунку Покупця (п. 5.2 Договору).
Згідно з п. 6.3 Договору, за результатами приймання продукції, за кількістю та якістю сторони, складають акт приймання товару, у якому вказується продукція, яка прийнята Покупцем, а також продукція, що не прийнята Покупцем, і причинии не прийняття.
Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період нарахування пені, від суми заборгованості.
У відповідності до умов Договору, позивач передав у власність відповідача продукцію на загальну суму 223  152,82 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000319 від 13 вересня 2017 року на загальну суму 77 359, 20 грн., видатковою накладною № РН-0000357 від 10 жовтня 2017 року на загальну суму 123 568,80 грн., видатковою накладною № РН-0000116 від 26 березня 2018 року на загальну суму 13 788, 00 гри., видатковою накладною № РН-0000260 від 13 червня 2018 року на загальну суму 8436,82 грн., а також двосторонньо підписаними актами приймання товару: Актом приймання-передавання товару від 13.09.2017 на суму 77 359,20 грн., Актом приймання-передавання товару від 14.11.2017 на суму 66  564,00 грн., Актом приймання-передавання товару від 11.10.2017 на суму 123 568,80 грн., Актом приймання товару по договору від 27.03.2018 на суму 13 788,00 грн., Актом приймання-передавання товару від 13.06.2018 на суму 8 436,82 грн., належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Як стверджує позивач для оплати поставленої продукції ним були виставлені відповідачу наступні рахунки-фактури: № СФ-0000108 від 27.02.2018 року на загальну суму 21 276,00 гри., який частково оплачений 14.05.2018 року у розмірі 12 708, 00 грн.; № СФ-0000344 від 13.06.2018р. на загальну суму 8 436,82 грн., який не оплачений; № СФ-0000420 від 23.08.2018 року на загальну суму 200 928,00грн., який не оплачений.
Позивач з метою досудового врегулювання спору звертався до відповідача з претензією від 26.09.2019р. про сплату заборгованості у розмірі 217 932,82 грн., на яку одержав у відповідь лист від 06.11.2019р., яким відповідач підтвердив наявність такої заборгованості та повідомив, що на даний час підприємство не може сплатити суму заборгованості.
Не виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань по оплаті поставленої за Договором продукції і було підставою для звернення позивачем з даними позовом до господарського суду про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 217 932,82 грн. та нарахованої на неї пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості, у розмірі 122 300,25 грн.
Відмовляючи в повному обсягу в задоволенні позовних вимог позивача місцевий господарський суд виходив з того, що згідно з п. 5.1 Договору отримання покупцем продукції  та її оплата відбувається на підставі виставлених Постачальником рахунків, виставлення яких відповідачу не доведено позивачем, тому в нього відсутні підстави для стягнення відповідача суми основного боргу в розмірі 217  932,82 грн. та 122  300,25 грн. пені за Договором постачання продукції № 104/0206 від 02.06.2015.
Проте, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним та помилковим.
Так, відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.
Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у  пунктах 1,  2 частини другої статті 55  цього Кодексу.
Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.
Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.
Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  про договір купівлі-продажу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу вимог ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Аналогічні за змістом норми містяться і у ст. 193 Господарського кодексу України.
Виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства України слід дійти висновку, що обов`язок покупця оплатити переданий продавцем товар виникає з дати прийняття товару, незалежно від виставлення відповідного рахунку. 
Факт одержання продукції за вищенаведеними видатковими накладними та актами приймання-передавання товару, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідачем не заперечується, як і наявність в нього заборгованості перед позивачем за вищенаведеними поставками у сумі 217 932,82 грн.
За наведених обставин позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену за Договором продукцію у сумі 217 932,82 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. 
Щодо нарахованої позивачем на суму заборгованості пені у розмірі 122  300,25 грн., то апеляційний суд відмовляє у її стягненні, внаслідок порушення під час її нарахування вимог ч. 6 ст. 232 ГК Цкраїни, згідно з якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Окрім цього, позивачем здійснювалося нарахування пені, виходячи з вартості поставленої продукції згідно з рахунками-фактурами № СФ-0000108 від 27.02.2018 року, № СФ-0000344 від 13.06.2018р. № СФ-0000420 від 23.08.2018, яка не збігається з вартістю поставленої продукції згідно з видатковими накладними № РН-0000319 від 13 вересня 2017 року, № РН-0000357 від 10 жовтня 2017 року, № РН-0000116 від 26 березня 2018 року № РН-0000260 від 13 червня 2018 року, якими саме і підтверджуються дати поставки продукції по Договору, та які і мають враховуватися при нарахування пені за несвоєчасну оплату поставленої продукції.  
Виходячи з усього вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом першої інстанції з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно з ст. 277 ГПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача. 
Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання позову та апеляційної скарги слід покласти на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосфера" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.09.2020р. у справі № 26/48/09 (908/1341/20) - задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.09.2020р. у справі № 26/48/09 (908/1341/20) - скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги - задовольнити частково. 
Стягнути з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосфера" заборгованість у сумі сумі 217 932,82 грн. та судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 3  268,99грн. 
В решті позову - відмовити. 
Стягнути з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосфера" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4  903,48грн.
Видачу наказів згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках та строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України. 

Повна постанова складена та підписана 14.12.2020 року.

Головуючий суддя                                                                                   А.Є. Чередко 

Суддя                                                                                                           Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                      Л.М. Білецька