ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" грудня 2020 р.           Справа№ 910/14642/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Коротун О.М. 
          Майданевича А.Г. 
 
при секретарі судового засідання : Кубей В.І.
за участю представників сторін: 
від позивача:  Корсаков С.В.;
від відповідача: не прибув,
розглянувши апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 року
у справі №  910/14642/20  (суддя:  Мельник В.І.)
за позовом: ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників  багатоквартирного будинку   "Петрицького 21"
про визнання незаконними рішень та дій
          
                                                           ВСТАНОВИВ:
            До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників  багатоквартирного будинку «Петрицького-21» про визнання незаконним рішень та дій.                    
          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 року повернуто без розгляду позовну заяву на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
          Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 02.10.2020 року в даній справі.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права. 
          Так, за твердженням скаржника, оскаржувана ухвала є необґрунтованою та не ґрунтується на засадах верховенства права, відповідно суд першої інстанції передчасно повернув позов позивачу без розгляду.  
          Також, скаржник вказав, що  всі 23 вимоги позивача пов`язані  однією обставиною/підставою, а саме рішенням Загальних Зборів ОСББ б. 21, від 01.08.2019 року (протокол №1 Правління ОСББ б 21 від 16.08.2019 року). 
          Крім того, скаржник зазначив, що  визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. 
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2020 року справу № 910/14642/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 року у справі №   910/14642/20   залишено без руху. 
          Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази звільнення від сплати судового збору та докази надсилання апеляційної скарги на адресу відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку     "Петрицького 21".
          Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.
          Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 року у справі №   910/14642/20 своєю ухвалою від 18.11.2020 року.
           14.12.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов  відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду без змін.
          Крім того, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що вимоги  про визнання рішень загальних зборів недійсними та вимоги про визнання  незаконними рішень та дій, виникають з різних підстав та ґрунтуються на різних доказах та не містять ознак однорідності. 
          Представник позивача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 10.12.2020 року  підтримав  доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу господарського суду - скасувати. 
Представник  відповідача  у судове засідання 10.12.2020  року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 року.
          Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали  Господарського суду міста Києва  в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_1    - задоволенню, з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          За положеннями ч. 1  ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
          У відповідності до п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
          Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду про повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5  ст. 174 Господарського процесуального кодексу України  у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.
          Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.
          Згідно з п. 2 ч. 5  ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень  ст. 173 цього Кодексу).
          Відповідно до ч. 1  ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
          Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
          Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
          Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
          Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.
          Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
          Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
          Зі змісту оскаржуваної ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву не зазначив, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог та в чому саме полягає таке порушення, тоді як відповідно до п. 2 ч. 5  ст. 174 Господарського процесуального кодексу України  саме порушення правила об`єднання позовних вимог є підставою для повернення позовної заяви.
          При цьому, колегія суддів відзначає, що суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, зокрема зазначив, що судом має бути надана правова оцінка договорам оренди дарування , правовідносинам сторін за кожних з «таких договорів», проте як вбачається з тексту позовної заяви, остання не містить будь-яких посилань на договори оренди дарування, тощо.  
          Крім того, за зазначених обставин місцевим господарським судом не було враховано, що відповідно до ч. 6  ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
          Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2019 року  у справі № 910/15326/18, у разі, якщо суд першої інстанції дійде висновку, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, він не позбавлений можливості роз`єднати позовні вимоги, однак це не є підставою для повернення позову, про що скаржник слушно наголошує в своїй апеляційній скарзі.
          Посилання суду першої інстанції на те, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, є безпідставним, оскільки таке право суду було передбачено та закріплено в  ст. 63 Господарського процесуального кодексу України  (в редакції до 15.12.2017 року) та  пункті 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", проте чинною редакцією процесуального закону такі правові наслідки не передбачені.
          Аналогічна правова позиція міститься  в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі  № 905/2043/18.
          Як вбачається із матеріалів оскарження, предметом спору, зокрема  є   визнання незаконним рішення Загальних зборів ОСББ «Петрицького 21» від 01.08.2019 року, затвердженого протоколом №1 від 16.08.2019 року, яким, зокрема ухвалено можливість призупиняти користування  внутрішньо-будинковими комунікаціями співвласниками-боржниками, які мають заборгованість по сплаті разових та щомісячних внесків, більш ніж 3 місяці, для чого уповноважити Правління та Голову Правління вчиняти всі необхідні для цього дії; також заявлені і інші позовні вимоги.  
          Проаналізувавши оскаржувану ухвалу  та зміст позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не встановлено не пов`язаності позовних вимог  між собою підставами виникнення та поданими доказами.
          Водночас, колегія суддів відзначає, що всі позовні вимоги фактично зводяться до визнання незаконним рішення ОСББ буд. 1 від 01.08.2020 року та розірвання індивідуального договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території укладений між позивачем та ОСББ. 
          Об`єднання ж позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
          Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2019 у справі   № 914/2191/18, від 10.04.2019 року у справі № 905/2043/18.
          Згідно зі  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно  ст. 77 Господарського процесуального кодексу України  обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 цього ж кодексу  визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене та враховуючи, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, тому висновок суду про не пов`язаність доказів, доданих до позовної заяви, є передчасним.          
          Твердження відповідача викладені у відзиві на апеляційну скаргу спростовуються висновками суду апеляційної інстанції у даній постанові.  
Відповідно до  ст. 236 Господарського процесуального кодексу України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).
          Згідно ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
          З огляду на зазначені вище встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 року у справі №910/14642/20 та передання справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 280 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

                                         ПОСТАНОВИВ:
          
           1. Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 року задовольнити.
           2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 року у справі №910/14642/20 скасувати.
           3.   Матеріали справи №910/14642/20  повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                О.М. Коротун

                                                                                А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 21.12.2020 року.